Номер провадження: 22-ц/813/695/26 
Справа № 522/2092/24
Головуючий у першій інстанції Павлик І.А.
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2026 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: Погорєлової С.О. 
суддів: Вадовської Л.М., Таварткіладзе О.М.
за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: відділ забезпечення діяльності органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Чабанівської селищної ради Фастівського району Київської області про визначення місця проживання дитини, та за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Чабанівської селищної ради Фастівського району Київської області про визначення місця проживання дитини, на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси, постановлену під головуванням судді Павлик І.А. 11 серпня 2025 року у м. Одеса, -

встановила:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться вищевказана цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини, та за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини.
25.10.2024 року до суду першої інстанції від представника ОСОБА_2 надійшла заява про забезпечення позову шляхом обмеження права виїзду за межі України малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без згоди батька ОСОБА_2 до набрання судовим рішенням законної сили.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06.11.2024 року заяву представника ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову було задоволено. 
Забезпечено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини шляхом обмеження права виїзду за межі України малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без згоди батька ОСОБА_2 , до набрання судовим рішенням законної сили.
31.07.2025 року до суду першої інстанції від ОСОБА_1 надійшло клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду від 06.11.2024 року у справі № 522/2092/24.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11.08.2025 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у справі було відмовлено. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення, яким заяву про скасування заходів забезпечення позову задовольнити, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, без належної оцінки найкращих інтересів дитини та без врахування спеціальних норм воєнного часу. Судом застосовано невиправдане та безстрокове обмеження свободи пересування малолітньої дитини, яке не є необхідним для досягнення цілей позову.
Сторони про розгляд справи на 20.01.2026 року були сповіщені належним чином, у судове засідання з`явились ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 . 
Колегія суддів зазначає, що згідно зі ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
На підставі викладеного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.
Згідно п.п. 1-3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення судом норм процесуального права; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
Згідно з ч. 1 та 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
У ст. 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, заборона вчиняти певні дії.
Згідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності. У заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів (п. 3, 4 ч.1, ч. 5 ст. 151 ЦПК України).
Отже, від заявника вимагається вказати вид (захід) забезпечення позову, визначений ст. 150 ЦПК України, та обґрунтувати необхідність вжиття саме такого заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу. Суди повинні враховувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06.112024 року заяву представника ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову було задоволено. 
Забезпечено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини шляхом обмеження права виїзду за межі України малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без згоди батька ОСОБА_2 , до набрання судовим рішенням законної сили.
Постановою Одеського апеляційного суду від 20.01.2026 року ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 06.11.2024 року було скасовано. Постановлено нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову шляхом обмеження права виїзду за межі України малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без згоди батька ОСОБА_2 до набрання судовим рішенням законної сили - відмовлено.
Вказане судове рішення обґрунтоване тим, що обраний ОСОБА_2 спосіб забезпечення позову шляхом обмеження права виїзду за межі України малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без згоди батька ОСОБА_2 , до набрання судовим рішенням законної сили, не відповідає вимогам ст. 150 ЦПК України, та порушує права та законні інтереси дитини, у зв`язку із чим заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06.11.2024 року у справі № 522/2092/24, не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства.
Звертаючись до суду першої інстанції із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду від 06.11.2024 року у справі № 522/2092/24, ОСОБА_1 посилалась на те, що вказана ухвала постановлена без належної оцінки найкращих інтересів дитини та без врахування спеціальних норм воєнного часу.
З приводу викладеного колегія суддів зазначає, що оскільки судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2024 року про вжиття заходів забезпечення позову, то, відповідно, і заходи забезпечення позову, вжиті вказаним судом рішенням, також скасовані.
Відтак, доводи заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду від 06.11.2024 року у справі № 522/2092/24, втратили свою актуальність, оскільки питання щодо застосування заходів забезпечення позову та скасування таких заходів є взаємопов`язаними між собою.
Крім того, окреме вирішення питання про скасування заходів забезпечення позову після постановлення судового рішення, яке набрало законної сили, про їх скасування, є таким, що не відповідає принципу пропорційності цивільного судочинства. 
При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 11 серпня 2025 року скасуванню.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -
постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — задовольнити частково.
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 11 серпня 2025 року — скасувати.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складений 06 лютого 2026 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді Л.М. Вадовська

О.М. Таварткіладзе