Україна
БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

провадження № 2/361/1895/24, cправа № 361/10110/23 
10.04.2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«10» квітня 2026 року м.Бровари Київської області
Броварський міськрайонний суд Київської області в складі головуючого судді Василишина В.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Крегул Іван Іванович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,
в с т а н о в и в:
У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 24550 від 30 грудня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі – 1 610 грн. 40 коп. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі – 7 500 грн. 00 коп. 
В обґрунтування вимог зазначається, що 30 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за номером 24550, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 630652485 а від 02 червня 2017 року у загальному розмірі 52 677грн. 66 коп. 
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Крегула І.І. від 11 січня 2022 року відкрито виконавче провадження № 68112807 з виконання виконавчого напису нотаріуса № 24550, виданого 30 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. 
Оспорюваний виконавчий напис є незаконним і таким, що не підлягає виконанню. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М. не дотримався вимог, визначених Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 та не переконався у безспірності заборгованості за кредитним договором, вчинив виконавчий напис на підставі кредитного договору, який не є нотаріально посвідченим. 
Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 
2023 року вжито заходів забезпечення позову ОСОБА_1 шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 24550 від 30 грудня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. 
Ухвалою суду від 10 листопада 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, призначено судове засідання та витребувано докази у справі (суддя Дутчак І.М.),
Рішенням Вищої ради правосуддя від 01 липня 2025 року № 1380/15-25 суддю Броварського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_2 звільнено з посади судді у відставку та відповідно до наказу голови Броварського міськрайонного суду Київської області № 31с-к останнього 31 липня 2025 року відраховано зі штату суду. 
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 серпня 2025 року головуючим суддею у даній справі визначений суддя Василишин В.О.
Ухвалою суду від 23 вересня 2025 року дану справу прийнято до розгляду у спрощеному провадженні без виклику сторін.
Згідно з частиною восьмою статті 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Будучи належним чином повідомленими про розгляд справи, відповідач правом подати відзив на позовну заяву не скористався. Пояснення щодо позову від третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору не надходили. 
Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 
Як вбачається із матеріалів справи 30 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований за № 24550, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором № 630652485 від 02 червня 2017 року загальної суми заборгованості у розмірі – 53 227 грн. 66 коп. 
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області 
Крегула І.І. від 11 січня 2022 року відкрито виконавче провадження № 68112807 з виконання виконавчого напису нотаріуса № 24550, виданого 30 грудня 2021 року.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області 
Крегула І.І. від 03 лютого 2023 року змінено назву стягувача АТ «Альфа-Банк» на 
АТ «Сенс-Банк».
У матеріалах справи копія оспорюваного виконавчого напису відсутня, разом з тим, зі змісту постанови приватного виконавця від 11 січня 2022 року вбачається, що стягнення проводиться за період з 03 серпня 2021 року по 01 листопада 2021 року, сума заборгованості складає 52 677 грн. 66 коп. у тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту – 13 192 грн. 90 коп., строкова заборгованість за сумою кредиту – 38 433 грн. 86 коп., строкова заборгованість за комісією та процентами – 1 050 грн. 90 коп., за вчинення виконавчого напису – 550 грн. 00 коп., загальна сума заборгованості у розмірі – 53 227 грн. 66 коп.
Згідно зі статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»).
Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, Законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 
2012 року №296/5, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 
1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.
Тобто, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. При цьому сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за № 1172. З моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014 року була чинною редакція Переліку, згідно з якою стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно.
10 грудня 2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 
26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.
Для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за яким боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням заборгованості.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі №826/20084/14 про визнання нечинним і скасування пункту 1 т а пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 визнано незаконним та нечинним, зокрема розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі.
Так, виконавчий напис від 30 грудня 2021 року вчинено в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14. При розгляді даної справи судом не здобуто доказів, що кредитний договір, наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, посвідчений нотаріально, а тому у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М. були відсутні правові підстави для прийняття у товариства документів для вчинення оспорюваного виконавчого напису. 
Велика Палата Верховного Суду 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 ухвалила постанову в якій зазначено, що подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Зазначене вище дає підстави для визнання спірних виконавчих написів № 779 та № 780 такими, що не підлягають виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню».
Враховуючи, що виконавчий напис приватного нотаріуса вчинений у порушення вимог Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. 
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 частини третьої цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин першої-третьої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частиною другою цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У матеріалах справи міститься договір про надання правової допомоги від 09 травня 2023 року, укладений між адвокатом Підодвірним Т.І. та ОСОБА_1 , акт виконаних робіт по договору про надання правової допомоги від 30 жовтня 2023 року згідно з яким загальна вартість наданих послуг становить - 7 500 грн. 00 коп. 
Відповідно до акту оплата виконаних робіт за договором про надання правої допомоги від 09 травня 2023 року замовником проведена на розрахунковий рахунок виконавця в сумі – 7 500 грн. 00 коп. 
Разом з тим, матеріали справи не містять у собі документального підтвердження понесених судових витрат на оплату професійної правничої допомоги, виписки по рахунку до суду не надано. Крім того, з акту не можливо встановити, що послуги надавалися адвокатом саме з підстав оспорювання вказаного виконавчого напису. За таких обставин, вимога про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі – 7 500 грн. 00 коп. задоволенню не підлягає.
Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі – 1 610 грн. 40 коп., а саме – 1 073 грн. 60 коп. за подачу позовної заяви та 536 грн. 80 коп. за подачу заяви про забезпечення позову. 
Керуючись статтями 141, 263-265, 279 ЦПК України Броварський міськрайонний суд Київської області, 
в и р і ш и в:
Позов – задовольнити.
Визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни від 30 грудня 2021 року за реєстраційним номером 24550 таким, що не підлягає виконанню. 
Стягнути з Акціонерного товариства «Сенс-Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі – 1 610 (одна тисяча шістсот десять) грн. 40 коп.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин