Справа №:755/21805/25
Провадження №: 2/755/6085/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" квітня 2026 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі: головуючого судді - Гаврилової О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Яцишина Андрія Миколайовича про визнання публічних торгів недійсними, -

в с т а н о в и в:
До Дніпровського районного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Яцишина Андрія Миколайовича про визнання публічних торгів недійсними.
Згідно заявлених вимог позивача просить суд визнати недійсними публічні торги, які відбулися 25.08.2025 року о 18:30:02 з реалізації майна, а саме: транспортного засобу марки КІА, модель Sportage, 2012 року випуску, власником якого є ОСОБА_1 .
Вимоги позову обґрунтовані тим, що 17 липня 2025 року ОСОБА_1 виявив факт зникнення свого особистого майна - транспортного засобу марки КІА, модель SPORTAGE, 2012 року випуску, який використовувався ним у повсякденному житті. Автомобіль зник у той момент, коли ОСОБА_1 мав зранку їхати по особистим справам. Одразу після виявлення викрадення, позивач викликав поліцію. За викликом прибув наряд поліції під керівництвом старшого офіцера ОСОБА_2 , який повідомив, що буде складено відповідний протокол щодо відсутності транспортного засобу за місцем його знаходження Однак, станом на день звернення з позовною заявою до суду жодного офіційного документа за фактом звернення позивача не оформлено. Неодноразові звернення до працівників поліції та оперуповноважених не дали жодного результату. Починаючи з 17.07.2025 року, позивач неодноразово звертався до Оболонського управління поліції м. Києва щодо незаконного заволодіння транспортним засобом. Потім ОСОБА_1 дізнався, що зазначене майно було вилучене приватним виконавцем Яцишиним А.М. без попереднього повідомлення боржника, а місце фактичного зберігання автомобіля невідоме власнику. Позивач вказує, що на час здійснення таких дій з боку приватного виконавця подано касаційну скаргу до Касаційного цивільного суду Верховного Суду на рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 09.10.2024 року у справі № 372/4561/23, а також постанову Київського апеляційного суду від 26.03.2025 року, що було належним чином доведено до відома виконавця. Незважаючи на це, приватний виконавець вдався до фактичного вилучення та переміщення майна, що розцінюється позивачем, як перевищення меж наданих виконавцю повноважень. Позивач вважає, що приватним виконавцем Яцишиним А.М. було здійснено ряд незаконних дій та проведені публічні електронні торги з порушенням норм діючого законодавства України, оскільки позивач не давав згоди на проведення оцінки арештованого майна. На поштову адресу позивача не надходило жодної інформації щодо результатів визначення вартості та оцінки арештованого майна, чим було порушено вимоги Закону України «Про виконавче провадження». Також позивач зазначає, у відповідності до ч.1 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання, який проводить свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Тобто, наведеною вище нормою Закону передбачено обов`язкове проведення оцінки нерухомого майна яким є квартира шляхом залучення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання на підставі Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні". В той як передбачено ч.2 ст. 10 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", якщо законодавством передбачена обов`язковість проведення незалежної оцінки майна, органи державної влади та органи місцевого самоврядування виступають замовниками проведення такої оцінки майна шляхом укладання договорів з суб`єктами оціночної діяльності - суб`єктами господарювання, визначеними на конкурсних засадах у порядку, встановленому законодавством. Однак, як убачається з постанови виконавця, приватний виконавець Яцишин А.М. призначив оцінювача третю особу та не визначив його на конкурсних засада. Суб`єктом оціночної діяльності не проводилося огляду майна під час виготовлення звіту про його вартість. Також позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що ним подано касаційну скаргу до Касаційного цивільного суду Верховного Суду на рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 09.10.2024 року у справі № 372/4561/23, а також на постанову Київського апеляційного суду від 26.03.2025 року, що, на його думку, може вплинути на вчинення виконавчих дій.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 21.11.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 
17.12.2025 до суду відповідачем приватним виконавцем Яцишиним А.М. було подано відзив на позовну заяву в якому останній просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі та по суті викладеного у позові обґрунтування зазначив, що виконанні у приватного виконавця перебувають виконавчі листи, видані Кагарлицьким районним судом Київської області 15.04.2025 року у справі № 372/4561/23 з відміткою про набранням рішенням законної сили 26.03.2025 року. Кагарлицьким районним судом Київської області 09.10.2024 року було прийнято рішення у справі № 372/4561/23, за результатами апеляційного провадження, 26.03.2025 року Київським апеляційним судом прийнято постанову згідно якої апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 09 жовтня 2024 року - залишити без змін. Виконавчі листи видані Кагарлицьким районним судом Київської області 15.04.2025 року у справі № 372/4561/23 з відміткою про набранням рішення законної сили 26.03.2025 року, відповідають всім вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження». На адресу приватного виконавця не надходило судових рішень (ухвал) про зупинення виконання судового рішення. Таким чином, відповідач стверджє, що ним правомірно здійснюються виконавчі дії щодо примусового виконання рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 09.10.2024 року у справі №37214561/23, що набрало законної сили 26.03.2025 року. 17.07.2025 року приватним виконавцем за адресою: м. Київ, просп. Володимира Івасюка, будинок 49-Б, було виявлено та вилучено транспортний засіб марка: КІА, модель: SPORTAGE, категорія: ЛЕГКОВИЙ, колір: ЧОРНИЙ, рік виробництва: 2012, Номер кузова: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить боржнику. 17.07.2025 року, приватним виконавцем складено постанову про опис та арешт майна боржника ВІ № НОМЕР_8, призначено відповідального зберігача - представника ДП «СЕТАМ» Олексієнка Олега Миколайовича. 17.07.2025 року, у відповідності до вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» на адресу боржника, простим поштовим відправленням було направлено копію постанови про опис та арешт майна боржника ВП № НОМЕР_8 від 17.07.2025 року. Після спливу 10-денного строку, для визначення вартості майна боржника за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження, приватним виконавцем, на підставі постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні ВП № НОМЕР_8 від 29.07.2025 року, було залучено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. 29.07.2025 року приватним виконавцем у відповідності до вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» на адресу боржника, простим поштовим відправленням було направлено копію постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні ВП № НОМЕР_8 від 29.07.2025 року, що підтверджується журналом вихідної кореспонденції приватного виконавця за період 29.07.2025 року - 29.07.2025 року. 30.07.2025 року на майданчику зі зберігання арештованого майна ДП «СЕТАМ» за адресою: АДРЕСА_1 , оцінювачем ОСОБА_3 було проведено огляд арештованого майна, а саме: транспортний засіб марка: КІА, модель: Sportage, категорія: ЛЕГКОВИЙ, колір: ЧОРНИЙ, рік виробництва: 2012, номер кузова: НОМЕР_1 реєстраційний номер НОМЕР_3 . Оцінювачем здійснено фотофіксацію транспортного засобу та його пошкоджень, матеріали якої додані у звіт про оцінку майна. 04.08.2025 року на адресу приватного виконавця надійшов звіт про оцінку майна № 18-250730-014, складений ТОВ «Регіонзем», оцінювач ОСОБА_3 , згідно якого, станом на 30.07.2025 року ринкова вартість транспортного засобу марка: КІА, МОДЕЛЬ: SPORTAGE реєстраційний номер НОМЕР_4 складає 335 324,63 грн. 04.08.2025 року приватним виконавцем у відповідності до вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» на адресу боржника, простим поштовим відправленням було направлено копію звіту про оцінку майна N? 18-250730-014 від 30.07.2025р., що підтверджується журналом вихідної кореспонденції приватного виконавця за період 04.08.2025 року - 04.08.2025 року. Таким чином, відповідач вважає безпідставними твердження позивача про наявні порушення під час проведення оцінки арештованого майна та порушення приватним виконавцем вимог щодо повідомлення сторін виконавчого провадження про результати оцінки. Щодо інших обставин, викладених позивачем у позові, зазначає, що вони не стосуються предмету позову, а тому не потребують заперечень з боку відповідача. (а.с.30-34)
24.12.2025 позивачем до суду було направлено відповідь на відзив, в якій позивач наполягав на задоволенні позовних вимог. По суті заперечень відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, позивач виклад наступні міркування. Так, приватним виконавцем Яцишиним А.М. було грубо порушено норми закону України "Про виконавче провадження", положення Конституції України. Позивач вважає, що вилучення автомобіля відповідачем фактично за своєю природою є викраденням, натомість органи національної поліції не діють належним чином. Після звернення позивача до Міністерства юстиції України та Уповноваженого, позивач дізнався, що його автомобіль було продано на прилюдних торгах. Однак всередині автомобіля були особисті речі позивача, які йому не повернуті. Будь-які документи позивач від приватного виконавця Яцишина А.М., що стосується вилучення, арешту та оцінки автомобіля, позивач не отримував. (а.с.152-155)
Згідно вимог ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Таким чином, розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані докази та повідомлені обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України.
Як убачається з матеріалів справи, 25.08.2025 були проведенні електронні торги, оформлені протоколом № 645096 про проведення електронного аукціону (торгів). (а.с. 6)
З протоколу № 645096 про проведення електронного аукціону (торгів), вбачається, що 25.08.2025 о 18:26 відбулися електронні торги з продажу рухомого майна - транспортного засобу марки КІА, модель SPORTAGE, реєстраційний номер НОМЕР_4 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_5 , рік випуску 2012, колір чорний. Переможець аукціону (торгів): ОСОБА_4 . Ціна продажу: 355 000,00 грн.
Додатково позивачем до позову додано роздруківку з веб-сайту ДП «Сетам» на якій розміщена інформація про об`єкт продажу, його характеристики та результати проведених торгів. (а.с. 7-8)
Матеріали справи містять копію скарги керівнику Національної поліції м. Києва Шумейку Д.О., підписану позивачем ОСОБА_1 , дата 30.10.2025 (а.с. 9-10) та копію скарги на рішення, дії або бездіяльність виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби, адресовану до Кагарлицького районного суду Київської області від 23.07.2025. (а.с. 11- 13)
Також позивачем до позовної заяви було надано роздруківку із веб-сайту Судової влади за результатами пошуку судових справ за прізвищем, ім`ям та по батькові « ОСОБА_1 ». (а.с. 14-20).
Відповідачем приватним виконавцем Яцишиним А.М. до відзиву було надано належним чином засвідчені копії документів зі зведеного виконавчого провадження ВП НОМЕР_10 щодо примусового виконання наступних виконавчих документів: виконавчий лист № 372/4561/23 виданий 15.04.2025 Кагарлицьким районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 1/2 частку ринкової вартості транспортного засобу марки KIA моделі SPORTAGE 2012 року випуску, VIN номер НОМЕР_5 , що становить 276 860 гривень 00 копійок (номер за АСВП: ВП № НОМЕР_8) та виконавчий лист № 372/4561/23 виданий 15.04.2025 Кагарлицьким районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 судових витрат за проведення комплексної оціночно-будівельної та транспортно-товарознавчої експертизи і висновок експерта в сумі 27 672 грн. 80 коп. та витрат по сплаті судового збору в сумі 4 113 грн. 00 коп. (номер за АСВП: ВП № НОМЕР_9).
09.05.2025 року стягувач ОСОБА_5 звернулась до відповідача - приватного виконавця Яцишина А.М. із заявою про примусове виконання рішення та надала до заяви оригінал виконавчого документа - виконавчого листа № 372/4561/23 виданого 15.04.2025 Кагарлицьким районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 1/2 частку ринкової вартості транспортного засобу марки KIA моделі SPORTAGE 2012 року випуску, VIN номер НОМЕР_5 , що становить 276 860 гривень 00 копійок. (а.с. 36, 37)
13.05.2025 приватним виконавцем Яцищиним А.М. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа №372/4561/23, виданого 15.04.2025 Кагарлицьким районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 1/2 частку ринкової вартості транспортного засобу марки KIA моделі SPORTAGE 2012 року випуску, VIN номер НОМЕР_5 , що становить 276 860 гривень 00 копійок. (ВП № НОМЕР_8). (а.с. 41)
Цього ж дня, приватним виконавцем винесено ряд постанов, а саме: постанова про стягнення з боржника основної винагороди (а.с. 43) та постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (а.с. 45).
Окрім того, 13.05.2025 приватним виконавцем Яцишиним А.М. винесена постанова про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші ОСОБА_1 (а.с. 47) та постанова про об`єднання виконавчих проваджень № НОМЕР_8 та № НОМЕР_9 у зведене виконавче провадження № НОМЕР_11. (а.с. 48)
Згідно відповіді на запит № 268637115 від 14.05.2025 до Міністерства внутрішніх справ України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів, у власності ОСОБА_1 наявний транспортний засіб марки KIA моделі SPORTAGE 2012 року випуску, VIN номер НОМЕР_5 . (а.с. 51)
Приватний виконавець Яцишин А.М. 14.05.2025 виніс постанову про арешт майна боржника, якою постановив накласти арешт на транспортний засіб марки KIA моделі SPORTAGE 2012 року випуску, VIN номер НОМЕР_5 . (а.с. 53)
Цього ж числа приватним виконавцем винесена постанова про розшук майна боржника, а саме автомобіля марки KIA моделі SPORTAGE 2012 року випуску, VIN номер НОМЕР_5 . (а.с. 55)
Приватним виконавцем Яцишиним А.М., в рамках зведеного виконавчого провадження ВП № НОМЕР_8, здійснювалися запити щодо встановлення права власності на майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . З інформації, що міститься в реєстрах, відомості про право власності інші речові права, іпотеки, обтяження, за вказаною адресою, відсутні. (а.с. 56)
В подальшому, приватним виконавцем Яцишиним А.М. скеровувалися вимоги до Обухівської міської ради Київської області (а.с. 58) та Ржищівської міської ради (а.с. 60) з вимагою надати інформацію чи належить на праві власності нерухоме майно, а саме: житловий будинок, домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_1 . 
28.05.2025 боржник ОСОБА_1 ознайомився із матеріалами виконавчих проваджень № НОМЕР_8 та № НОМЕР_9 та отримав копію постанови про відкриття виконавчого провадження. (а.с. 61)
16.06.2025 приватним виконавцем Яцишиним А.М. в рамках зведеного виконавчого провадження ВП № НОМЕР_8 винесена постанова про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 (а.с. 65)
09.07.2025 приватним виконавцем Яцишиним А.М. до КП КМР "КМБТІ" скерована вимога № 23927 в якій останній вимагає надати інформацію чи належить на праві власності нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_4 ОСОБА_1 (а.с. 69)
Також, 09.07.2025 приватним виконавцем Яцишиним А.М. до КП КМР "КМБТІ" скерований запит до Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві та Головного управління Держгеокадастру у Київській області в якому просить терміново надати вичерпну інформацію про наявність будь-якого майна, що зареєстроване за боржником ОСОБА_1 (а.с. 70)
Згідно інформаційної довідки від 09.07.2025 № 434748499 на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_5 належить по 1/2 частині житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 . (а.с. 71)
Відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.01.2005 на праві приватної власності боржнику ОСОБА_1 належить домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 . (а.с. 72)
15.07.2025 приватним виконавцем Яцищиним А.М. вчинено ряд дій в рамках зведеного виконавчого провадження ВП № НОМЕР_8, а саме: скеровано запит до банківських установ на отримання інформації, що становить банківську таємницю стосовно наявності та/або стану рахунків/електронних гаманців боржника ОСОБА_1 (а.с. 77), скеровано вимогу №24418 до Обухівського бюро технічної інвентаризації (а.с. 80), скеровано вимогу № 24660 до Обухівської районної державної адміністрації (а.с. 81), скеровано вимогу № 24748 до КП КМР "КМ БТІ" (а.с. 82).
17.07.2025 приватним виконавцем Яцишиним А.М. винесена постанова про опис та арешт майна (коштів) боржника в рамках зведеного виконавчого провадження № НОМЕР_8, в якій постановив описати на накласти арешт на майно: транспортний засіб марки KIA моделі SPORTAGE 2012 року випуску, VIN номер НОМЕР_5 , що належить боржнику ОСОБА_1 (а.с. 84-85).
Також, 17.07.2025 складено акт приймання-передавання майна на відповідальне зберігання, відповідно до якого ДП "Сетам" в особі фахівця Олексієнка О.М. прийняв від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Яцишина А.М. на відповідальне зберігання наступне майно: легковий автомобіль KIA SPORTAGE, НОМЕР_4 (а.с. 87). Додатком до акту приймання-передавання майна легкового автомобіля складено опис майна (а.с. 86).
Постановою про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 29.07.2025 приватним виконавцем Яцишиним А.М. постановлено призначити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ТОВ "Регіонзем", який має сертифікат, видану (видане) 23.01.2024 за № 40/2024, виданий Фонд Державного майна України (строк дії: 23.01.2027) у виконавчому провадженні ВП № НОМЕР_8. Суб`єкту оціночної діяльності - суб`єкту господарювання ТОВ "Регіонзем" надати письмовий висновок звіт про експертну грошову оцінку майна (акт оцінки майна) з питань ринкової вартості майна. Попереджено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єктів господарювання ТОВ "Регіонзем", в особі Буйських Олексія Сергійовича, про кримінальну відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків під час здійснення виконавчого провадження, надання завідомо неправдивого звіту з питань, що містяться у постанові. (а.с. 99)
Згідно журналу вихідної кореспонденції за період з 29.07.2025 по 29.07.2025, приватним виконавцем Яцишиним А.М. направив на адресу боржника ОСОБА_1 - АДРЕСА_2 , постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні. (а.с. 100-108)
04.08.2025 приватним виконавцем Яцишиним А.М. за № 25992 на адресу Міністерства юстиції України директору Департаменту Державної виконавчої служби Дмиру Роменському було надано пояснення щодо скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця в межах зведеного виконавчого провадження ЗВП № НОМЕР_11 (ВП № НОМЕР_8, ВП № НОМЕР_12) (а.с. 116-117)
04.08.2025 на вх. № 1946 до приватного виконавця Яцишина А.М. надійшов звіт про оцінку майна № 18-25070-014. Згідно висновку про вартість майна, ринкова вартість КТЗ марки KIA модель SPORTAGE 2012 року випуску, VIN номер НОМЕР_5 без ПДВ становить 335 324,63 грн. (а.с. 119-132)
05.08.2025 приватним виконавцем Яцишиним А.М. складено акт в рамках виконавчого провадження ВП № НОМЕР_8 яким засвідчено, що рухоме майно легковий автомобіль марки KIA модель SPORTAGE 2012 року випуску, VIN номер НОМЕР_5 , колір чорний з моменту опису стан автомобіля не змінився, внаслідок бойових дій не пошкоджено. (а.с. 142)
Приватним виконавцем Яцищиним А.М. також надано копію протоколу № 645096 проведення електронного аукціону (торгів) від 25.08.2025. (а.с. 144)
28.08.2025 приватним виконавцем Яцишиним А.М. в рамках виконавчого провадження ВП № НОМЕР_8 складений акт про проведенні електронні торги. (а.с.145)
29.08.2025 приватним виконавцем Яцишиним А.М. в рамках виконавчого провадження ВП № НОМЕР_8 винесена постанова про зняття арешту з майна, а саме з легкового автомобіля марка: КІА, модель SPORTAGE, категорія: легковий, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_4 . (а.с. 147)
Позивачем заявлено вимогу про визнання недійсними публічних торгів, тобто особливого виду договору купівлі-продажу об`єкту рухомого майна, а саме транспортного засобу марки КІА, модель SPORTAGE, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 .
Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, а саме правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених Цивільним кодексом України, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Так, частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
При вирішенні спору про визнання правочинів недійсними суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог має зазначити в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.
Крім того, відповідно до роз`яснень, які містяться в пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.
У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину.
При цьому, підстава недійсності правочину (оспорюваності чи нікчемності) має існувати в момент вчинення правочину (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2020 року у справі № 522/25151/14- ц)
Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно із частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частиною четвертою статті 656 ЦК України встановлено, що до договору купівлі-продажу, що укладається на організованих ринках капіталу та організованих товарних ринках, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і договорів купівлі-продажу фінансових інструментів, укладених поза організованим ринком, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.
Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. У зв`язку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (статті 205 - 210, 640 ЦК України тощо). Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Згідно із статтями 210 та 640 ЦК України не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації.
Отже, відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Як наявність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, так і порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу особи, яка звернулася до суду, має встановлюватися саме на момент вчинення оспорюваного правочину.
Недійсність договору як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) зазначено, що: «31.4. Отже, законодавець встановлює, що наявність підстав для визнання правочину недійсним має визначатися судом на момент його вчинення. 31.5.Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.»
У постанові Верховного Суду від 22 вересня 2022 року по справі № 125/2157/19 зазначено, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так й іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.
Отже, оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину і хоча й не була титульним володільцем відчуженого майна, однак вважає своє право власності на це майно порушеним або вважає порушеним інше речове право на відчужене майно. Крім того, у розумінні наведених положень законодавства оспорювати правочин у суді може одна із сторін правочину або інша заінтересована особа. За відсутності визначення поняття «заінтересована особа» такою особою є кожен, хто має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі. Самі по собі дії осіб, зокрема щодо вчинення правочинів, навіть якщо вони здаються іншим особам неправомірними, не можуть бути оспорені в суді, допоки ці особи не доведуть, що такі дії порушують їх права.
Вимоги особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (частина третя статті 215 ЦК України) та застосування реституції, спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Застосування реституції як наслідку недійсності правочину насамперед відновлює права учасників цього правочину. Інтерес іншої особи полягає в тому, щоб відновити свої права через повернення майна відчужувачу. Якщо повернення майна його відчужувачу не відновлює права позивача, то судом може бути застосований іншій ефективний спосіб захисту порушеного права в рамках заявлених позовних вимог.
Для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Як наявність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, так і порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу особи, яка звернулася до суду, має встановлюватися саме на момент вчинення оспорюваного правочину (Постанова Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 червня 2021 року в справі № 761/12692/17 (провадження № 61-37390свп18).
Отже гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
А тому, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем.
У постанові Верховного Суду від 10 березня 2021 року у справі № 607/11746/17 зазначено, що з урахуванням принципів цивільного права, зокрема, добросовісності, справедливості та розумності, сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину ) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності.
Вирішуючи позовні вимоги про визнання правочину недійсним у загальному розумінні, суд зобов`язаний визначити суб`єктний склад спору залежно від характеру правовідносин і норми матеріального права, які підлягають застосуванню (сторонами справи мають бути всі сторони правочину), та, встановивши факт пред`явлення позову до неналежного відповідача, відсутність клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем, незалучення до участі у справі співвідповідача, суд відмовляє в задоволенні позову саме із зазначених підстав.
Відповідно до частини другої статті 202 ЦК України правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта статті 202 ЦК України).
Згідно позиції Верховного Суду у справі за позовом заінтересованої особи про визнання недійсним договору як відповідачі мають залучатись всі сторони правочину, а тому належними відповідачами є сторони оспорюваного договору, а не одна із них (постанови Верховного Суду від 22 вересня 2022 року по справі № 125/2157/19, від 30 липня 2020 року в справі № 670/23/18, від 27 січня 2021 року у справі № 463/1540/14- ц від 07 жовтня 2020 року в справі № 705/3876/18, від 19 серпня 2020 року в справі № 639/6295/16-ц, від 14 липня 2020 року в справі № 686/23977/18, від 08 липня 2020 року в справі № 612/808/18).
Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).
Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України).
Тлумачення статті 51 ЦПК України свідчить, що суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову не до всіх належних відповідачів суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язаний вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і стосовно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову. Отже, визначення відповідачів, предмета і підстав позову є правом позивача. Разом з тим установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та немає визначених процесуальним законом підстав для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача. Такі правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (провадження № 14-178цс18), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (провадження № 14-392цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (провадження № 14-512цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18), від 05 травня 2019 року у справі № 554/10058/17 (провадження № 14-20цс19). Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19 (провадження № 61-9953св20) вказав, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.
Оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року по справі № 523/9076/16-ц зазначила, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.
Тлумачення статті 51 ЦПК України свідчить, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом.
Належними сторонами у справі є особи, між якими виник спір, який є предметом розгляду та вирішення судом, і які є суб`єктами спірних матеріальних правовідносин.
Неналежна сторона у цивільному процесі - це особа, стосовно якої суд встановив, що вона не є ймовірним суб`єктом тих прав, свобод, законних інтересів чи юридичних обов`язків, щодо яких суд повинен ухвалити рішення, і у зв`язку з цим проведено її заміну або ухвалено рішення про відмову в позові.
У справі, що розглядається, відчуження спірного об`єкту нерухомості відбулося через електронні торги, проведені ДП «Сетам».
Як уже зазначалось вище, електронні торги (аукціон) є особливим видом договору купівлі - продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна, - державна виконавча служба або приватний виконавець й організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є їхній переможець. Виходячи з наведеного, сторонами договору, оформленого за результатами проведених електронних торгів, є продавці - державна виконавча служба/ приватний виконавець і організатор цих торгів, та покупець - переможець торгів.
У справі, що розглядається, сторонами договору купівлі-продажу є боржник - ОСОБА_1 , продавці: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Яцишин А.М. та ДП «Сетам» (як організатор електронних торгів), а також - ОСОБА_4 , як покупець за таким договором.
Позов пред`явлено ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Яцишина А.М. При цьому, ані ДП "Сетам" (як організатор електронних торгів), ані ОСОБА_4 (покупець), не залучені не визначені позивачем як співвідповідачі. Також позивач не заявляв клопотань про залучення вказаних осіб співвідповідачами. 
Водночас, обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18).
Тобто, пред`явлення позову до неналежного складу відповідачів є самостійною підставою для відмови в позові, вирішення позову з неналежним складом відповідачів не може мати наслідки встановлення судом обставин справи та викладення у рішенні відповідних висновків щодо відмови в позові з інших підстав.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для задоволення позову в цій справі, через його пред`явлення до неналежного відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено, суд відносить судові витрати по сплаті судового збору у визначеному законом розмірі за рахунок позивача. 
Керуючись статтями 15, 16, 202, 203, 215, 509, 627, 638, 655, 656 Цивільного кодексу України, статтями 2, 4, 10, 12, 13, 51, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в :
У задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Яцишина Андрія Миколайовича (РНОКПП: НОМЕР_7 , місцезнаходження: АДРЕСА_5 ) про визнання публічних торгів недійсними - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України. 

Суддя: