Справа № 161/23510/25  Провадження №33/802/207/26 	Головуючий у 1 інстанції:Гринь О. М. 	
	Доповідач: Гапончук  В. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2026 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Гапончук В.В., з участю секретаря судового засідання Галензи В.О., захисника Лавренчука О.В., свідків ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Лавренчука О.В. в інтересах ОСОБА_3 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 лютого 2026 року, 
В С Т А Н О В И В:
Вказаною постановою  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Визначено стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп. судового збору.
Згідно з постановою суду ОСОБА_3 визнано винним у тому, що він 10 листопада 2025 року ОСОБА_3 керував тз BMW 530D днз НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком на стан алкогольного сп`яніння № 658 від 10 листопада 2025 року о 13:50. Огляд проводився лікарем – наркологом у встановленому законом порядку.
Дії ОСОБА_3 працівниками поліції кваліфіковані як порушення вимог п. 2.9А Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
В поданій апеляційній скарзі захисник, який діє в інтересах ОСОБА_3 не погоджується з постановою суду першої інстанції у зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи. Вказує про безпідставну зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_3 , озвучена працівниками поліції причина зупинки матеріалами справи не підтверджена. Крім того захисник вказує, що ні він, ні його підзахисний не були належним чином повідомлені про судовий розгляд справи.
Захисник просить оскаржену постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, а також у зв`язку з допущенням судом істотних порушень норм процесуального права та права на захист в цілому.
У судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце судового розгляду. 
За наведених обставин суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_3 враховуючи при цьому, що його інтереси були представлені захисником Лавренчуком О.В.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника, який підтримав подану апеляційну скаргу, свідків ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , доходжу наступного висновку.
Відповідно до приписів ч. 7 ст. 294 КпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 278 КпАП України визначено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, питання чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 268 КпАП України особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Дані вимоги Закону в повному обсязі суддею першої інстанції при розгляді справи дотримані не були.
В оскарженому судовому рішенні суддя вказав, що учасники судового розгляду були повідомлені про дату і час судового засідання.
З такою позицією місцевого суду апеляційний суд не погоджується, оскільки відповідно до ст. 268 КпАП України справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а у її відсутності може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
В матеріалах справи відсутні відомості на підтвердження належного повідомлення ОСОБА_3 про час і дату судового розгляду, яке відбулося 05 лютого 2026 року. ОСОБА_3 було повідомлено лише шляхом надсилання повідомлення у додаток «Viber», що не вважається належним повідомленням, без попередньої згоди учасника судового розгляду на отримання повістки через згаданий месенджер. Будь-які відомості про повідомлення захисника про судове засідання 05.02.2026 взагалі відсутні.
Суд першої інстанції всупереч наведеному розглянув справу у відсутності учасників процесу, тому апеляційний суд вважає, що в даному випадку ОСОБА_3 був позбавлений передбаченого законодавством права на захист.
За таких обставин, ураховуючи допущені судом першої інстанції порушення вимог ч. 1 ст. 268 КпАП України, доходжу висновку про необхідність скасування постанови судді та прийняття нової постанови, як це передбачено п. 3 ч. 8 ст. 294 КпАП України, з метою відновлення порушеного права ОСОБА_3 на захист.
Разом з тим не заслуговують на увагу доводи захисника в апеляційній скарзі про те, що провадження у справі необхідно закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, а також у зв`язку з допущенням судом істотних порушень норм процесуального права.
За положеннями ст.ст. 245, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому, за положеннями ст. 252 КпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
За нормативним визначенням ч. 1 ст. 130 КпАП України адміністративна відповідальність за цією нормою настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Факт вчинення ОСОБА_3 згаданого адміністративного правопорушення, за обставин зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 508968 від 10 листопада 2025 року, підтверджується зібраними у справі і належним чином дослідженими доказами, а саме: висновком лікаря від 10 листопада 2025 року № 658 (результат огляду ОСОБА_3 перебуває у стані алкогольного сп`яніння); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, рапортом.
Крім того, вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, доводиться відеозаписами з бодікамер працівників поліції на яких зафіксовано події, що викладені у протоколі, зокрема, факт керування ОСОБА_3 транспортним засобом та перебування його у стані алкогольного сп`яніння під час керування автомобілем. Також на відеозаписі зафіксовано як ОСОБА_3 сам вказав про вживання алкоголю напередодні вночі, а огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився 10.11.2025 о 13:50 годині.
Такий відеозапис, на думку суду, є цілком належним і допустимим доказом, яким підтверджено ті події, які зазначені у протоколах про адміністративне правопорушення та інших письмових доказах. 
Протокол про адміністративне правопорушення підписаний ОСОБА_3 , заперечення щодо обставин правопорушення в протоколі відсутні. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10.11.2025 також підписаний ОСОБА_3 та він беззаперечно стверджує перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння. 
При цьому ОСОБА_3 жодних заперечень щодо обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, стосовно нього чи незгоди з встановленим результатом під час документування правопорушення не висловлював, а апеляційна скарга захисника фактично не містить чітких та окреслених доводів про незаконність судового рішення.
Допитані під час апеляційного розгляду свідки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 підтвердили обставини, які відображені на відеозаписі та зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, тобто підтвердили факт керування ОСОБА_3 транспортним засобом, його зупинку і проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та надалі встановлення перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння 10.11.2025, що підлягає доведенню в рамках цієї справи.
Отже, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності вважаю, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст. 251 КпАП України, які містяться в матеріалах справи.
Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, які в своїй сукупності відповідають фактичним обставинам справи і узгоджуються між собою та відтворюють картину вчиненого правопорушення, суддя знаходить доводи апеляційної скарги, безпідставними та визнає винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.
При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 130 КпАП України, суд враховує фактичні обставини справи, дані про особу правопорушника, та доходить висновку про необхідність накладення на останнього безальтернативного адміністративного стягнення, передбачено санкцією ч. 1 ст. 130 КпАП України - однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Водночас, у відповідності до ст. 40-1 КпАП України та Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_3 в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 665 грн. 60 коп.
Враховуючи наведене вище, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржену постанову судді першої інстанції слід скасувати та постановити нову постанову.
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КпАП України,
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу захисника Лавренчука Олександра Володимировича в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 задовольнити частково.
Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 лютого 2026 року стосовно ОСОБА_3 скасувати та постановити нову.
Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.
Накласти на ОСОБА_3 адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КпАП України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп. судового збору.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського 
апеляційного суду        В.В. Гапончук