Справа № 201/10158/25
Провадження № 2/201/907/2026

РІШЕННЯ
Іменем України
19 березня 2026 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі головуючого судді Наумової О.С., 
за участю секретаря судового засідання Моренко Д.Г., 
за участю позивачки ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на час прийняття спадщини, 

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина
Короткий зміст позовної заяви

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_2 . 
Окрім позивачки у ОСОБА_2 є два сини від різних шлюбів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що проживають окремо, мають свої сім`ї. Останні роки вона проживала з матір`ю в одній квартирі. Позивачка поховала матір, що підтверджуються наявним у позивачки лікарським свідоцтвом про смерть, довідкою на одержання та поховання праху. Позивачка і її брати не змогли прийняти спадщину, оскільки 24.02.2022 почалася збройна агресія російської федерації проти України. Указом Президента України 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» запроваджено воєнний стан, дію якого продовжено. Позивачка 05.03.2024 звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Але постановою державного нотаріуса Першої дніпровської державної нотаріальної контори Кравцової А.І. від 05.03.2024 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті моєї матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки заяву подано після спливу встановленого законом 6-місячного строку для прийняття спадщини, а саме 05.03.2024 та в неї відсутній будь-який факт прийняття спадщини, а отже, відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємиць вважається таким, що не прийняв спадщину.
Інші спадкоємці до нотаріуса не зверталися, заяви про прийняття спадщини крім позивачки, її братами по матері ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , іншими особами не подавалися, заповіт не складався, що підтверджується матеріалами спадкової справи №442/2023.
Щодо дотримання строку звернення до нотаріальної контори, позивачка зазначає, що вважає себе такою, що прийняла спадщину вчасно та у встановлений законом спосіб, оскільки на момент відкриття спадщини ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) вона постійно проживала разом із спадкодавцем, що згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України встановлює презумпцію прийняття спадщини без необхідності подання окремої заяви. 
Ураховуючи вищевикладене, просила встановити факт спільного проживання зі спадкодавцею на час прийняття спадщини - її матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заяви учасників процесу по суті справи.

Відповідач правом на надання відзиву не скористалися.

Рух справи.

Ухвалою від 22.08.2025 відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи (а.с. 71).
Позивачка ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити.
Від представника відповідача Дніпровської міської ради – Дикої Н.В. надійшла заява про слухання справи без участі представника ради (а.с. 73, 74).
Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 64).
Позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є донькою ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 61).
Окрім позивачки, ОСОБА_2 має двох синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвами про народження, копіями їх паспортів (а.с. 52, 54, 56-58).
ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 53).
Позивачка вказує, що останні роки проживала з матір`ю в одній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті останньої займалася її похованням, що підтверджуються наявним у позивачки лікарським свідоцтвом про смерть від 24.06.2023 №32, довідкою на одержання та поховання праху від 19.02.2022 № 7597 згідно з договором-замовленням № 111318 від 26.06.2023 (а.с. 13, 17).
05.03.2024 позивачка звернулася до Першої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 
Спадкова справа щодо майна померлої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 заведена 24.11.2023 за претензією АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором від 12.08.2011, що встановлено з наданою на вимогу суду спадкової справи у межах справи № 201/4599/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Дніпровської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Постановою державного нотаріуса Першої дніпровської державної нотаріальної контори Кравцової А.І. від 05.03.2024 позивачці відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті моєї матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки заяву подано після спливу встановленого законом 6-місячного строку для прийняття спадщини, а саме 05.03.2024 та в неї відсутній будь-який факт прийняття спадщини (а.с. 12, 62).
Як видно із матеріалів спадкової справи, інші спадкоємці не зверталися із заявами про прийняття спадщини крім позивачки.
Позивачка надала медичні документи, які підтверджують факт хвороби спадкодавця ОСОБА_2 , догляд, який здійснювала позивачка, копії чеків про придання ліків (а.с. 22 – 36).
У судовому засіданні були допитані свідки.
Свідок ОСОБА_6 пояснила суду, що є сусідкою позивачки, проживає у квартирі АДРЕСА_2 ), у них спільний тамбур. Знає родину з 2017 року, активніше спілкується з 2020 року. Підтвердила, що ОСОБА_2 проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Свідок бачила її там щодня. Спадкодавиця допомагала заявниці з дитиною, працювала поруч у хлібному кіоску. Коли ОСОБА_2 захворіла, вона постійно перебувала вдома, свідок бачила її у квартирі. Під час від`їзду свідка через війну (на пів року), вони з ОСОБА_2 обмінювалися телефонами. Саме спадкодавиця наглядала за квартирою свідка, що підтверджує її постійне перебування за вказаною адресою навіть у 2022–2023 роках.
Свідок ОСОБА_7 пояснив суду, що він є батьком позивачки, він перебував у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_2 з 1990 по 2007 рік. ОСОБА_2 проживала разом із донькою ОСОБА_8 з кінця 2019 року, відколи ОСОБА_8 завагітніла. ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 . З лютого 2023 року вона була «лежачою» через онкологічне захворювання (рак молочної залози). Весь цей час вона проживала з ОСОБА_8 , яка за нею доглядала. Свідок приїжджав щонеділі (на «день онуки») та протягом тижня за потребою. Бачив спільний побут, підтвердив, що ОСОБА_8 повністю опікувалася матір`ю. Похованням займалися спільно ( ОСОБА_8 , батько та сини ОСОБА_9 ).
Свідок ОСОБА_10 пояснила суду, що вона є дружиною брата заявниці (невістка спадкодавиці). Підтвердила, що позивачка та її мати ОСОБА_2 почали жити разом у 2019–2020 роках (коли ОСОБА_8 завагітніла). Спадкодавиця переїхала до доньки та залишалася там постійно до самої смерті. Свідок часто приїжджала в гості на свята та дні народження, бачила їхній спільний побут. Коли ОСОБА_2 захворіла, візити стали частішими. Засвідчила, що саме позивачка доглядала за матір`ю до останнього дня.
Свідок ОСОБА_3 пояснив суду, що він є братом позивачки. Він відмовився від своєї частки спадщини на користь сестри. Повністю підтвердив, що з 2020 року мати переїхала до позивачки та проживала з нею безперервно. Мати працювала поруч у кіоску, нікуди не переїжджала. Свідок власноруч бачив спільне харчування, спільний бюджет («один холодильник»). Зазначив, що комунальні послуги оплачувала позивачка. Підтвердив, що мати хворіла на рак. З лютого 2023 року вона вже не могла вставати, і ОСОБА_8 забезпечувала їй повний догляд до моменту смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

2. Мотивувальна частина
Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду.

За приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).
Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
Згідно зі п.1 ч.1ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.
Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів.
Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.
У Постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.
Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже, такий факт породжує юридичні наслідки.
Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.
Матеріалами справи та показаннями свідків одностайно підтверджується, що ОСОБА_11 та ОСОБА_2 проживали разом на час відкриття спадщини.
Враховуючи вищевикладене, а також, що встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем породжує юридичні наслідки, а саме його підтвердження необхідне позивачці для реалізації права на спадщину, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення і встановлення зазначеного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, суд вважає за необхідне дану заяву в цій частині задовольнити та встановити факт постійного проживання спадкоємця ОСОБА_11 разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_1 .
За таких обставин, суд вважає за можливе встановити заявнику факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Розподіл судових витрат.

Щодо судового збору.

Ухвалою суду від 22.08.2025 відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору за подання позовної заяви до ухвалення судового рішення у справі, який позивачка сплатила до ухвалення судового рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд, 

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на час прийняття спадщини – задовольнити.

Встановити факт постійного проживання  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , разом зі спадкодавцею – матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Повний текст рішення складений 19 березня 2026 року.

Суддя О. С. Наумова