ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2026 року м. Дніпро Справа № 904/1863/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач) 
суддів: Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "АЛЛІУМ БУД"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області (суддя Назаренко Н.Г.) від 08.09.2025 р. у справі № 904/1863/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СТО БАЛКАНКАР" , м. Дніпро
до Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "АЛЛІУМ БУД", м. Дніпро
про відшкодування збитків, - 

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "СТО БАЛКАНКАР" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просило суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "АЛЛІУМ БУД" грошові кошти, в якості відшкодування заподіяних збитків за договором оренди навантажувальної техніки № ОТ-418 від 29.08.2024 р. у загальному розмірі 184 022,48 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань, взятих на себе по Договору № ОТ-418 оренди навантажувальної техніки від 29.08.2024 року в частині неналежної експлуатації техніки та відшкодування заподіяних збитків, у зв`язку із погіршенням технічного та зовнішнього стану наданих в оренду навантажувачів.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 08.09.2025 р. у справі № 904/1863/25:
- позовні вимоги задоволено;
- стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "АЛЛІУМ БУД" (вул. Богдана Хмельницького, буд. 16, м. Дніпро, 49000, код ЄДРПОУ 42962762) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СТО БАЛКАНКАР" (вул. Академіка Белелюбського, буд. 36-а, м. Дніпро, 49019, код ЄДРПОУ 24990361) збитки в розмірі 184 022,48 грн, судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.
Не погодившись з цим рішенням господарського суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "АЛЛІУМ БУД", в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.09.2025 р. у справі № 904/1863/25 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог позивача відмовити повністю.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт, зокрема, зазначає наступне:
- суд першої інстанції не звернув увагу, що акт приймання-передачі техніки з оренди від 25.12.2024 р. складений з порушенням умов п. 4.11. договору, оскільки з боку позивача не було здійснено комісійне приймання техніки з оренди, враховуючи, що експерт позивача як орендодавця був відсутній у переліку осіб, що підписали цей акт, у зв`язку з чим, на думку апелянта, зафіксовані у п. 2 та п. 3 акту недоліки та зазначені пошкодження не доведені належними та допустимими доказами. При цьому апелянт зауважує, що підписання відповідачем відомостей приймання техніки з оренди свідчить про те, що відповідач передав техніку, яка була в оренді, позивачу, а не погодився з переліком пошкоджень, зазначених в акті;
- відомості приймання техніки з оренди містять зауваження сервісної служби, у той час як умовами договору не передбачено фіксування недоліків та зауважень сервісною службою, до того ж фотографії, долучені у якості додатків, містять ПІБ та підпис Максименко Олександра, повноваження якого на приймання техніки з оренди у відповідача не підтверджені позивачем, що, на переконання апелянта, свідчить про порушення позивачем процедури прийняття техніки з оренди та недотримання саме позивачем умов договору, що виключає можливість стверджувати про доведеність нецільового використання відповідачем техніки та завдання збитків;
- рахунки на оплату, виставлені позивачем, не можуть вважатись належними та допустимими доказами заподіяних позивачу збитків, оскільки: рахунки не містять посилання на номер і дату договору; рахунки підписані Максименко Олександром, посада якого не зазначена та до матеріалів справи не долучені докази, що ця особа є уповноваженою позивачем; зазначені в рахунках позиції є неконкретизованими і незрозумілими або не можуть бути віднесені до категорії збитків;
- пункт 4.12 договору, на який посилається позивач в обґрунтування підстав стягнення збитків, відповідач вважає дискримінаційним та таким, що порушує вимоги чинного законодавства, оскільки не виключає можливість застосування зловживання своїми правами позивача щодо свого контрагента з можливістю посягання на незаконне збагачення шляхом виставлення необґрунтованих рахунків.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.11.2025 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "АЛЛІУМ БУД" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.09.2025 р. у справі № 904/1863/25 у письмовому провадженні без виклику та повідомлення учасників справи.
Товариство з обмеженою відповідальністю "СТО БАЛКАНКАР" подало до Центрального апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, у відповідності до якого позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 08.09.2025 р. у справі № 904/1863/25 - без змін. 
У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини, що мають значення для справи, а висновки, викладені в рішенні суду, відповідають дійсним обставинам справи. Позивач не надає письмові заперечення по всіх пунктах апеляційної скарги, у зв`язку з тим, що вони були викладені під час самого судового розгляду в першій інстанції та вже містяться в матеріалах справи, при цьому прийнята в суді першої інстанції правова позиція позивача не змінилася.
Щодо посилання відповідача на дискримінаційність п. 4.12 договору, позивач, з посиланням на норми, що встановлюють свободу договору, зазначає, що сторони договору № ОТ-418 оренди навантажувальної техніки від 29.08.2024 року без жодних заперечень погодили усі його умови, оскарження яких з боку відповідача не здійснювалось.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного. 
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, між Товариством з обмеженою відповідальністю "СТО БАЛКАНКАР" (Орендодавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "АЛЛІУМ БУД" (Орендар, відповідач) укладено Договір № ОТ-418 оренди навантажувальної техніки (далі по тексту - Договір) 29.08.2024 року з додатками.
28.11.2024 року до Договору № ОТ-418 оренди навантажувальної техніки від 29.08.2024 року укладена Додаткова угода № 1, з додатками.
05.12.2024 року до Договору № ОТ-418 оренди навантажувальної техніки від 29.08.2024 року укладена Додаткова угода № 2, з додатками.
Згідно з п. 1.1. договору в редакції Додаткової угоди № 2 від 05.12.2024, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове, платне орендне користування: автонавантажувач марки ТOYOTA, моделі 02-8FGF-18, 2012 року випуску, № шасі: 8FGF18-31158, № двигуна 4Y, №-2419496, дані лічильника мотогодин 20121,5, код по складу 54400,
- орендодавець додатково передає, а орендар приймає в строкове, платне орендне користування: автонавантажувач марки ТOYOTA, моделі 8FDL-25, 2013, року випуску, № шасі: 8FDL25-33194, № двигуна 1DZ; №-0275323, дані лічильника мотогодин 2910,5, код по складу 53692, (п. 1.1.1 договору);
- орендодавець додатково передає, а орендар приймає в строкове, платне орендне користування: автонавантажувач марки JAC, моделі CPQYD20, 2023 року випуску, № шасі: НОМЕР_1 , № двигуна НОМЕР_2 ; №-230319, дані лічильника мотогодин 394,8, код по складу 54957, (п. 1.1.2. договору);
- орендодавець додатково передає, а орендар приймає в строкове, платне орендне користування: автонавантажувач марки GOODSENSE, моделі FD-25, вантажопідйомністю 2,5 т., висотою підйому 4500 мм, 2018 року випуску, № шасі: НОМЕР_3 , № двигуна НОМЕР_4 ; №-17195264, дані лічильника мотогодин 13036,1, код по складу 38242, (п. 1.1.3. договору), далі по тексту «техніка», для використання за цільовим призначенням (вантажно-розвантажувальні роботи і транспортування вантажу на незначні відстані), у відповідності з умовами даного договору та додатків до нього. Орендодавець попереджає орендаря, що техніка не реєструвалася у відповідності до "Порядок відомчої реєстрації та ведення обліку великотоннажних та інших технологічних транспортних засобів" затвердженим Постановою КМУ № 8 від 06.01.2010 із змінами та доповненнями. Орендодавець надає Орендарю право на тимчасову реєстрацію Техніки, на період оренди.
Погоджена сторонами відновна вартість техніки складає 632 320,00 грн без ПДВ, зазначена вартість техніки є оціночною величиною вартості її відновлення та вірогідною ціною продажу. Вказана відновна вартість техніки є сталою величиною на протязі всього часу дії даного договору та не залежить від фізичного зносу техніки та проведених амортизаційних відрахувань (п. 1.2. договору).
Погоджена сторонами відновна вартість техніки, зазначеної в п.п. 1.1.1., складає 668 800,00 грн без ПДВ.
Погоджена сторонами відновна вартість техніки, зазначеної в п.п. 1.1.2., складає 824 087,00,00 грн без ПДВ.
Погоджена сторонами відновна вартість техніки, зазначеної в п.п. 1.1.3., складає 738 429,00 грн без ПДВ.
Згідно з п. 2.1. договору на підтвердження факту передачі техніки Орендодавцем Орендарю, згідно умов даного договору, складається двосторонній Акт приймання-передачі (Додаток № 1), який є невід`ємною частиною даного договору.
Додаткові вимоги з експлуатації техніки викладені в "Правилах експлуатації техніки" (Додаток № 3), які є невід`ємною частиною договору.
Порушення орендарем вимог, викладених в додатку № 3, розцінюється як істотне порушення умов даного договору і тягне за собою повну матеріальну відповідальність орендаря перед орендодавцем, передбачену положеннями договору, додатків до нього та чинним в Україні законодавством (п.п. 2.4.-2.5. договору).
Відповідно до п. 2.6. договору, у разі якщо вимоги та/або дії орендаря щодо орендодавця (його техніки) не відповідають вимогам цього договору, додатків до нього та/або чинного в Україні законодавства, орендодавець має право виступити ініціюючою стороною, щодо дострокового припинення дії договору, при цьому орендар зобов`язується відшкодувати збитки, понесені внаслідок його незаконних дій по відношенню до орендодавця (його техніки), і оплатити збитки орендодавця у повному обсязі.
Орендна плата за користування технікою становить 34 944,00 грн., у т.ч. ПДВ 20 % що в еквіваленті до долара США (еквівалентний розмірі орендної плати) становить 840 доларів США, за один календарний місяць оренди техніки - при умові напрацювання технікою не більше 200 мотогодин за місяць; при перевищенні ліміту в 200 мотогодин на місяць додатково сплачується в гривневому еквіваленті з ПДВ 20 % - 4,00 долари США за кожну надмірно напрацьовану мотогодину.
Орендна плата за користування технікою, зазначеною в п.п. 1.1.1. договору, становить 36 357,00 грн, у т.ч. ПДВ 20 %, що в еквіваленті до долара США (еквівалентний розмір орендної плати) становить 870,00 доларів США, за один календарний місяць оренди техніки - при умові напрацювання технікою не більше 200 мотогодин за місяць; при перевищенні ліміту в 200 мотогодин на місяць додатково сплачується в гривневому еквіваленті з ПДВ 20 % - 5,00 доларів США за кожну надмірно напрацьовану мотогодину.
Орендна плата за користування технікою, зазначеною в п.п. 1.1.2. договору, становить 38 656,00 грн, у т.ч. ПДВ 20 %, що в еквіваленті до долара США (еквівалентний розмір орендної плати) становить 925,00 доларів США, за один календарний місяць оренди техніки - при умові напрацювання технікою не більше 200 мотогодин за місяць; при перевищенні ліміту в 200 мотогодин на місяць додатково сплачується в гривневому еквіваленті з ПДВ 20 % - 5,00 доларів США за кожну надмірно напрацьовану мотогодину.
Орендна плата за користування технікою, зазначеною в п.п. 1.1.3. договору, становить 36 357,00 грн, у т.ч. ПДВ 20 %, що в еквіваленті до долара США (еквівалентний розмірі орендної плати) становить 870 доларів США, за один календарний місяць оренди техніки - при умові напрацювання технікою не більше 200 мотогодин за місяць; при перевищенні ліміту в 200 мотогодин на місяць додатково сплачується в гривневому еквіваленті з ПДВ 20 % - 5,00 доларів США за кожну надмірно напрацьовану мотогодину (п. 3.1, п.п. 3.1.1.-3.1.3 договору).
Згідно з п. 3.4. договору, форма оплати за договором: 100 % передоплата, в розмірі місячної суми орендної плати, зазначеної у п. 3.1. договору, яка вноситься орендарем у день підписання цього договору, до отримання техніки в оренду.
В подальшому, орендна плата, зазначена в. п. 3.1. договору, сплачується орендарем щомісяця, у строк до 28-го числа кожного місяця оренди, за наступний місяць оренди, шляхом перерахування безготівкових коштів на поточний рахунок орендодавця, зазначений в реквізитах даного договору. Додаткову орендну плату, за перевищення встановленого в даному договорі ліміту мотогодин орендодавець сплачує у строк до 10 числа кожного місяця оренди. За минулий місяць, але у будь-якому разі, проводить повну оплату до повернення техніки з оренди (п. 3.5. договору).
Відповідно до п. 4.6. договору, сторони прийшли до взаємної згоди надати орендодавцю право розірвати даний договір в односторонньому порядку, з обов`язковим попереднім, у термін за 3 календарні дні, до дати передбачуваного розірвання, повідомленням орендаря; при цьому орендодавець не несе обов`язку надати орендарю іншу техніку і не тягне для орендодавця негативних наслідків, у вигляді сплати штрафів, пені, збитків, втраченої вигоди та інше.
У разі порушення зобов`язань, які виникають за цим договором (надалі іменується "порушення договору"), сторони несуть відповідальність, визначену цим договором та чинним в Україні законодавством (п. 6.1. договору).
Згідно з п. 9.1. договору даний договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2024. Строк фактичної оренди техніки закінчується в момент підписання сторонами Додатку № 5 (Акт приймання-передачі техніки з оренди). Сторони дійшли взаємної згоди вважати, що в разі підписання додатку № 5 після закінчення строку дії договору - він буде вважатись автоматично продовженим, по дату підписання Акту приймання-передачі техніки з оренди.
На виконання умов договору Позивач передав в оренду:
- автонавантажувач марки ТOYOTA, моделі 02-8FGF-18, 2012 року випуску, № шасі: 8FGF18-31158, код по складу 54400,
- автонавантажувач марки JAC, моделі CPQYD20, 2023 року випуску, № шасі: НОМЕР_1 , код по складу 54957, автонавантажувач марки ТOYOTA, моделі 8FDL-25, 2013 року випуску, № шасі: НОМЕР_5 , код по складу 53692,
- автонавантажувач марки GOODSENSE, моделі FD-25, 2018 року випуску, № шасі: НОМЕР_3 , код по складу 38242,
а Відповідач прийняв техніку в оренду, що підтверджується актами приймання-передачі техніки в оренду від 29.08.2024, від 29.11.2024, від 05.12.2024 та відомостями передачі техніки в оренду (а.с. 17-19, 21-23, 25-26).
Вказані акти приймання-передачі та відомості передачі техніки в оренду підписані сторонами та скріплені печатками без заперечень.
Як зазначив позивач, в грудні 2024 року від його сервісної служби стало відомо про нецільове використання наданої в оренду техніки, її значні пошкодження, в тому числі - при перевертанні навантажувачів із вантажем та інше.
У зв`язку із цим, Позивач, після огляду техніки, керуючись п. 2.5, п. 2.6, п. 4.6, п. 4.10 Договору, повідомив Відповідача про розірвання Договору № ОТ-418 оренди навантажувальної техніки від 29.08.2024 року через три календарні дні з дня отримання відповідного повідомлення.
Повідомлення про розірвання договору з претензійними вимогами № 573/юр від 09.12.2024 направлено відповідачу 11.12.2024 (а.с. 27).
В ході приймання техніки з оренди було встановлено та відображено у Відомостях та Актах приймання техніки з оренди, що:
- в автонавантажувачі марки JAC, моделі CPQYD20, 2023 року випуску, № шасі: НОМЕР_1 , код по складу 54957: підлягають заміні два дзеркала заднього виду; на вилах - приварені крюки; відсутній вентилятор; навантажувач знаходиться в брудному стані та потребує ретельної мийки а також часткового фарбування;
- в автонавантажувачі марки ТOYOTA, моделі 8FDL-25, 2013 року випуску, № шасі: 8FDL25-33194, код по складу 53692: відсутній ключ; на вилах сліди привареного металу; навантажувач знаходиться в брудному стані та потребує ретельної мийки а також фарбування бокової частини;
- в автонавантажувачі марки GOODSENSE, моделі FD-25, 2018 року випуску, № шасі: НОМЕР_3 , код по складу 38242: деформація навісного обладнання в результаті перевертання навантажувача, а саме - ротатору; ротатор - під заміну; деформація капоту та сидіння водія; на вилах - сліди навареного металу; навантажувач знаходиться в брудному стані та потребує ретельної мийки.
25.12.2024 сторони підписали акти приймання-передачі техніки з оренди та Відомості приймання техніки з оренди, окрім акту приймання-передачі техніки з оренди автонавантажувача марки ТOYOTA, моделі 8FDL-25, 2013, року випуску, № шасі: 8FDL25-33194, № двигуна 1DZ; №-0275323, дані лічильника мотогодин 2929, код по складу 53692, від підпису якого представник відповідача відмовився, у зв`язку з чим було здійснено комісійне приймання (а.с. 28-40).
10.02.2025 Позивач направив Відповідачу Вимогу вих. № 579/юр про відшкодування вартості відновлювального ремонту автонавантажувачів, пошкоджених Відповідачем за час знаходження техніки в користуванні по Договору № ОТ-418 оренди навантажувальної техніки від 29.08.2024 року разом з рахунками на оплату, в яких зазначено розмір відновлювального ремонту техніки:
- по автонавантажувачу марки JAC, моделі CPQYD20, 2023 року випуску, № шасі: НОМЕР_1 , код по складу 54957: рахунок № НОМЕР_6 , на загальну суму 23 615,04 грн, з ПДВ 20 %;
- по автонавантажувачу марки ТOYOTA, моделі 8FDL-25, 2013 року випуску, № шасі: 8FDL25-33194, код по складу 53692: рахунок № НОМЕР_7 , на загальну суму 9 000,00 грн, з ПДВ 20 %;
- по автонавантажувачу марки GOODSENSE, моделі FD-25, 2018 року випуску, № шасі: НОМЕР_3 , код по складу 38242: рахунок № НОМЕР_8 , на загальну суму 151 407,44 грн, з ПДВ 20 %;
всього на суму 184 022,48 грн (а.с. 41-45).
Відповідач відповіді на вимогу не надав, вартість відновлювального ремонту в розмірі 184 022,48 грн не сплатив.
Вказане стало причиною звернення позивача до суду.
Ухвалюючи оскаржуване рішення про задоволення позовних вимог, місцевий господарський суд дійшов висновку, що докази, надані позивачем на підтвердження факту нанесення позивачу збитків відповідачем та наявності зобов`язання відповідача відшкодувати позивачу збитки є достатньо вірогідними, тобто факти, які розглядаються щодо наявності збитків, спричинених діями відповідача позивачу, є більш вірогідними порівняно з доказами, наданими відповідачем на їх спростування.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками місцевого господарського суду з огляду на наступне.
Відповідно до частин 1, 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною 1 статті 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з частиною 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 526 ЦК України унормовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).
З укладеного між сторонами договору оренди навантажувальної техніки № ОТ-418 від 29.08.2024 р. вбачається, що цей договір за своєю правовою природою є договором оренди. 
Згідно з частиною 1 статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.
За статтею 765 ЦК України наймодавець зобов`язаний передати наймачеві майно негайно або у строк, встановлений договором найму.
Статтею 767 ЦК України визначено, що наймодавець зобов`язаний передати наймачеві річ у комплекті і у стані, що відповідають умовам договору найму та її призначенню. Наймодавець зобов`язаний попередити наймача про особливі властивості та недоліки речі, які йому відомі і які можуть бути небезпечними для життя, здоров`я, майна наймача або інших осіб або призвести до пошкодження самої речі під час володіння та/або користування нею. Наймач зобов`язаний у присутності наймодавця перевірити справність речі. Якщо наймач у момент передання речі в його володіння не переконається у її справності, річ вважається такою, що передана йому в належному стані.
З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору позивач передав в оренду:
- автонавантажувач марки ТOYOTA, моделі 02-8FGF-18, 2012 року випуску, № шасі: 8FGF18-31158, код по складу 54400,
- автонавантажувач марки JAC, моделі CPQYD20, 2023 року випуску, № шасі: НОМЕР_1 , код по складу 54957, автонавантажувач марки ТOYOTA, моделі 8FDL-25, 2013 року випуску, № шасі: НОМЕР_5 , код по складу 53692,
- автонавантажувач марки GOODSENSE, моделі FD-25, 2018 року випуску, № шасі: НОМЕР_3 , код по складу 38242,
а відповідач прийняв техніку в оренду, що підтверджується актами приймання-передачі техніки в оренду від 29.08.2024, від 29.11.2024, від 05.12.2024 та відомостями передачі техніки в оренду (а.с. 17-19, 21-23, 25-26).
Вказані акти приймання-передачі та відомості передачі техніки в оренду підписані сторонами та скріплені печатками без зауважень.
Отже позивач виконав своє зобов`язання з передання майна в оренду відповідачу у повному обсязі, при цьому у відповідача не було жодних зауважень щодо стану отриманої ним в оренду техніки, що не заперечується сторонами.
Пунктами 2.3-2.6 Договору передбачено, що техніка передається Орендодавцем і використовується Орендарем відповідно до її цільового призначення, а також вимог чинного в Україні законодавства, щодо такого роду правовідносин.
Додаткові вимоги з експлуатації Техніки викладені в «Правилах експлуатації техніки» (Додаток № 3), які є невід`ємною частиною Договору.
Порушення Орендарем вимог, викладених в Додатку № 3, розцінюється як істотне порушення умов даного Договору і тягне за собою повну матеріальну відповідальність Орендаря перед Орендодавцем, передбачену положеннями Договору, Додатків до нього та чинним в Україні законодавством.
У разі якщо вимоги та/або дії Орендаря щодо Орендодавця (його Техніки) не відповідають вимогам цього Договору, Додатків до нього та/або чинного в Україні законодавства, Орендодавець має право виступити ініціюючою Стороною, щодо дострокового припинення дії Договору; при цьому Орендар зобов`язується відшкодувати збитки, понесені внаслідок його незаконних дій по відношенню до Орендодавця (його Техніки), і оплатити збитки Орендодавця - у повному обсязі.
Відповідно до пункту 4.6. договору, сторони прийшли до взаємної згоди надати орендодавцю право розірвати даний договір в односторонньому порядку, з обов`язковим попереднім, у термін за 3 календарні дні, до дати передбачуваного розірвання, повідомленням орендаря; при цьому орендодавець не несе обов`язку надати орендарю іншу техніку і не тягне для орендодавця негативних наслідків, у вигляді сплати штрафів, пені, збитків, втраченої вигоди та інше.
З матеріалів справи вбачається, що 11.12.2024 р. позивач надіслав відповідачу повідомлення про розірвання договору з претензійними вимогами № 573/юр від 09.12.2024. 
Отже договір було розірвано за вимогою позивача, у зв`язку з чим відповідач повернув позивачу орендоване майно.
Відповідно до пункту 4.8. Договору орендована Техніка повинна бути повернута Орендодавцю в повній комплектації, в якій вона була отримана Орендарем.
В ході приймання позивачем техніки з оренди було встановлено таке:
- в автонавантажувачі марки JAC, моделі CPQYD20, 2023 року випуску, № шасі: НОМЕР_1 , код по складу 54957: підлягають заміні два дзеркала заднього виду; на вилах - приварені крюки; відсутній вентилятор; навантажувач знаходиться в брудному стані та потребує ретельної мийки а також часткового фарбування;
- в автонавантажувачі марки ТOYOTA, моделі 8FDL-25, 2013 року випуску, № шасі: 8FDL25-33194, код по складу 53692: відсутній ключ; на вилах сліди привареного металу; навантажувач знаходиться в брудному стані та потребує ретельної мийки а також фарбування бокової частини;
- в автонавантажувачі марки GOODSENSE, моделі FD-25, 2018 року випуску, № шасі: НОМЕР_3 , код по складу 38242: деформація навісного обладнання в результаті перевертання навантажувача, а саме - ротатору; ротатор - під заміну; деформація капоту та сидіння водія; на вилах - сліди навареного металу; навантажувач знаходиться в брудному стані та потребує ретельної мийки.
Наведені зауваження до стану орендованого майна відображено у актах приймання-передачі техніки з оренди та відомостях приймання техніки з оренди, що були підписані сторонами 25.12.2024 р., окрім акту приймання-передачі техніки з оренди автонавантажувача марки ТOYOTA, моделі 8FDL-25, 2013, року випуску, № шасі: 8FDL25-33194, № двигуна НОМЕР_9 ; №-0275323, дані лічильника мотогодин 2929, код по складу 53692, від підпису якого (як зазначено в цьому акті) представник відповідача відмовився, у зв`язку з чим було здійснено комісійне приймання.
Як вбачається з позовних вимог, позивач, у зв`язку з пошкодженням та неналежним використанням техніки розірвав Договір, нарахував та просить суд стягнути з відповідача суму збитків.
Так, за приписами статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Частинами 1, 2 статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: - втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); - доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18) зроблено висновок, що "збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником. Чинним законодавством України обов`язок доведення факту наявності таких збитків та їх розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням і збитками покладено на позивача".
Нормами частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.
Верховний Суд у постанові від 10.08.2023 у справі № 372/2214/21 зазначив таке: "протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи (така поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності)). Під збитками розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага тощо. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяними збитками виражається в тому, що протиправні дії заподіювана є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки. Вина заподіювана збитків є суб`єктивним елементом відповідальності і полягає в психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності.".
Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 27.04.2023 у справі № 910/15538/21.
Отже, підставою для відшкодування збитків відповідно до частини статті 611 Цивільного кодексу України є порушення зобов`язання.
Доведення факту наявності збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено на сторону, яка просить стягнути збитки. Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, отже, доведенню підлягає факт того, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки (пункти 6.15 та 6.16 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі № 925/1196/18).
Зважаючи на зазначені норми, для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає (пункт 14 постанови Верховного Суду від 03.08.2018 у справі № 917/877/17).
Згідно зі статтею 773 ЦК України наймач зобов`язаний володіти та/або користуватися річчю відповідно до її призначення та умов договору. Якщо наймач володіє та/або користується річчю, переданою йому у найм, не за її призначенням або з порушенням умов договору найму, наймодавець має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Наймач має право змінювати стан речі, переданої йому у найм, лише за згодою наймодавця.
Водночас стаття 779 ЦК України передбачає, що наймач зобов`язаний усунути погіршення речі, які сталися з його вини. У разі неможливості відновлення речі наймодавець має право вимагати відшкодування завданих йому збитків. Наймач не відповідає за погіршення речі, якщо це сталося внаслідок нормального її зношення або упущень наймодавця.
В пункті 4.12. Договору сторони погодили, що разі виявлення Орендодавцем при прийманні Техніки з оренди, погіршень її технічного або зовнішнього стану, Орендар зобов`язаний відшкодувати заподіяні збитки в повному обсязі, протягом трьох банківських днів, з моменту звернення Орендодавця з відповідною вимогою. Сторони дійшли взаємної згоди встановити, що під збитками в даному пункті розуміється вартість відновлювального ремонту Техніки (запасних частин, вузлів, мастильних матеріалів, роботи по їх заміні, інше), яку розраховує сервісна служба Орендодавця та надає у вигляді рахунку на оплату; при цьому «Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», затверджена Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092 - не застосовується. В разі невизнання вимоги Орендодавця щодо розміру збитків - Орендар призначає незалежну експертизу, яка проводиться експертами ТПП України. Строк призначення експертизи не повинен перевищувати десяти календарних днів, з дня отримання вимоги Орендодавця, про відшкодування збитків; в протилежному випадку вимога Орендодавця про відшкодування збитків, з визначеною сумою є узгодженою Сторонами, та не підлягає оскарженню. Вартість експертизи ТПП України оплачує Орендар.
Як було зазначено вище, відповідач повернув орендоване майно (техніку) з погіршенням стану цього майна, що зафіксовано в підписаних сторонами 25.12.2024 р. актах приймання-передачі техніки з оренди та відомостях приймання техніки з оренди.
При цьому, враховуючи, що в наведених документах відсутні будь-які заперечення представника відповідача щодо зазначених в цих документах зауважень до стану орендованого майна, судова колегія відхиляє доводи апелянта про те, що підписання відповідачем відомостей приймання техніки з оренди свідчить лише про передання відповідачем техніки позивачу, а не є погодженням із зазначеним переліком пошкоджень.
Враховуючи, що під час передання техніки в оренду у відповідача не виникало жодних зауважень до її стану, а під час повернення її з оренди позивачем був виявлений погіршений стан цього майна, що потягло необхідність здійснення його відновлювального ремонту, це є підтвердженням, що погіршення стану орендованого майна відбулось саме під час перебування цього майна в оренді у відповідача.
Таким чином, актами приймання-передачі техніки з оренди та відомостями приймання техніки з оренди підтверджується протиправна поведінка відповідача щодо порушення зобов`язання в частині збереження орендованого майна в належному стані.
Шкідливим результатом протиправної поведінки відповідача для позивача стала необхідність у здійсненні відновлювального ремонту отриманої з оренди техніки і, відповідно, виникнення у позивача збитків, на підтвердження розміру яких, позивачем надано рахунки № 137003 від 17.01.2025, № 137005 від 17.01.2025, № 136998 від 17.01.2025.
Визначення розміру збитків шляхом самостійного розрахунку їх розміру орендодавцем з наступним виставленням цих рахунків орендарю узгоджено сторонами в пункті 4.12. При цьому в цьому ж пункті договору сторонами визначено, що в разі невизнання вимоги орендодавця щодо розміру збитків - орендар призначає незалежну експертизу, яка проводиться експертами ТПП України.
Матеріалами справи підтверджено, що рахунки № 137003 від 17.01.2025, № 137005 від 17.01.2025, № 136998 від 17.01.2025 разом з вимогою про відшкодування вартості відновлювального ремонту № 579/юр від 10.02.2025 р. були надіслані відповідачу, проте останній не надав позивачу жодних заперечень щодо розміру збитків та не призначав незалежної експертизи.
Отже, враховуючи, що погіршення орендованого майна сталося саме під час перебування цього майна в оренді у відповідача внаслідок протиправної поведінки останнього, що потягло за собою виникнення збитків у позивача, судова колегія вважає доведеним причинний зв`язок між протиправною поведінкою відповідача та збитками позивача.
При цьому судова колегія зауважує, що відсутність своєї вини у заподіянні збитків позивачу відповідачем не доведено.
Водночас судова колегія наголошує на необхідності застосування стандартів доказування для забезпечення повноти дослідження обставин справи.
Так, відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Визначення поняття доказів, вимоги щодо доказів, властивостей доказів та порядку їх оцінки урегульовано у главі 5 "Докази та доказування" Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з частинами першою, третьою статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.
На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt).
У рішенні Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Brualla Gomez de La Torre v. Spain" від 19.12.1997 наголошено про загальновизнаний принцип негайного впливу процесуальних змін на позови, що розглядаються.
Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.
Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17 та аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц.
Такий підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні від 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".
Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні ЄСПЛ від 15.11.2007 у справі "Бендерський проти України" ("BENDERSKIY v. Ukraine"), в якому суд оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.
Відповідно до частини четвертої статті 11 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику зазначеного Суду як джерело права.
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 Господарського процесуального кодексу України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.
У пунктах 1 - 3 частини першої статті 237 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.
Принцип "процесуальної рівності сторін" передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (рішення ЄСПЛ від 27.10.1993 у справі "DOMBO BEHEERB.V. v. THE NETHERLANDS").
З урахуванням наведених стандартів доказування судова колегія відхиляє доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, зокрема, щодо посилання відповідача на дискримінаційність пункту 4.12 договору, з приводу чого судова колегія зауважує, що у статті 627 Цивільного кодексу Україна закріплено принцип свободи договору та визначено, що відповідно до статті 6 зазначеного кодексу - сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною першою статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Свобода договору, відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України, є однією із засад цивільного законодавства.
Згідно із статтею 203 Цивільного кодексу України, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
Частиною 3 статті 215 вказаного Кодексу передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.10.2019 у справі № 911/2129/17 зазначено, що частина 3 статті 203 Цивільного кодексу України визначає загальні вимоги до волевиявлення учасника правочину, яке повинне відповідати внутрішній волі та бути вільним від факторів, що викривляють уявлення особи про зміст правочину при формуванні її волевиявлення чи створюють хибне бачення існування та змісту волевиявлення. Підстави недійсності правочинів, коли внутрішня воля особи не відповідає правовим наслідкам укладеного правочину, визначено у статтях 229-233 Цивільного кодексу України.
Враховуючи, що сторони без жодних заперечень погодили умови договору, доказів оскарження спірного пункту 4.12. договору, або внесення змін до договору відповідачем суду не надано, тобто договір є чинним в наданій позивачем редакції.
Також, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем не підписаний один Акт приймання-передачі техніки з оренди - автонавантажувача марки ТOYOTA, моделі 8FDL-25, 2013 року випуску, № шасі: 8FDL25-33194, код по складу 53692, у зв`язку ч чим автонавантажувач прийнятий комісійно, за участю: представника Орендодавця (Генерального директора С. Дерця); експерта Орендодавця (т.в.о. Начальника сервісного відділу ТОВ "СТО БАЛКАНКАР" О. Максименка); представника служби охорони Орендодавця (Начальника служби охорони ТОВ "Агенство економічної безпеки та охорони "ЛОГІСТІК ФОРКЛІФТ" І. Твердохліба). При цьому судова колегія звертає увагу, що відповідачем підписана відомість приймання цієї техніки з оренди, в якій містяться зауваження до її стану.
Окрім цього, судова колегія погоджується із судом першої інстанції щодо неприйняття зауважень відповідача до виставлених позивачем рахунків на оплату, оскільки ці рахунки підписані начальником сервісного відділу ТОВ "СТО БАЛКАНКАР", завірені печаткою підприємства позивача, та є додатками до Вимоги позивача про відшкодування вартості відновлюваного ремонту, яка була направлена відповідачу в лютому 2025 (а.с 41-43), при цьому, питання щодо належного підпису з боку позивача на самій вимозі у відповідача не виникало.
За таких обставин, судова колегія констатує, що матеріалами справи підтверджено наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: реального розміру та заподіяння збитків, протиправної поведінки відповідача, причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та збитками й вини відповідача.
Отже, судова колегія вважає, що місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача збитків у розмірі 184 022,48 грн є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.
З урахуванням усього вищенаведеного, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції, оскаржуване рішення відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, тому підстави, передбачені ст. 277 ГПК України, для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.09.2025 р. у цій справі відсутні. 
Згідно з ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті апелянтом судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3 633,60 грн слід покласти на останнього.
З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "АЛЛІУМ БУД" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.09.2025 р. у справі № 904/1863/25 - залишити без задоволення. 
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.09.2025 р. у справі № 904/1863/25 - залишити без змін.
Судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "АЛЛІУМ БУД".
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право на касаційне оскарження постанови та строк оскарження встановлені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Головуючий суддя А.Є. Чередко 

Суддя Т.А. Верхогляд 

Суддя Ю.Б. Парусніков