ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3849/26 Справа № 214/8394/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сіденко С. І. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2026 року м. Кривий Ріг
справа № 214/8394/24
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Остапенко В.О.
суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.
секретар судового засідання Дяченко Д.П.

скаржник  ОСОБА_1 
заінтересована особа Саксаганський відділ державної виконавчої служби у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) 
стягувач ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 грудня 2025 року, яка постановлена суддею Сіденком С.І. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні, 
УСТАНОВИВ:
В жовтні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії/бездіяльність органу примусового виконання, а саме державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Ценцура Я.В. в якій просив суд визнати неправомірними дії державного виконавця Саксаганського ВДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області ПМУ МЮ (м. Одеса) Ценцури Яни Володимирівни щодо обчислення розміру заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні номер 79033976 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 05 вересня 2025 року Саксаганським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі № 214/8394/24, викладеного у пункті 2 Постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 08 жовтня 2025 року.
Зобов`язати державного виконавця Саксаганського ВДВС у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області ПМУ МЮ (м. Одеса) Ценцуру Яну Володимирівну, або іншу уповноважену посадову особу, в провадженні якої перебуває виконавче провадження номер 79033976, здійснити розрахунок/перерахунок заборгованості зі сплати аліментів з урахуванням коштів сплачених ОСОБА_1 на підставі платіжної інструкції № 1085-86BM-KX06-T9A6 від 27 листопада 2024 року у розмірі 2 026,45 грн з призначенням платежу «Сплата аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , за період з 24 вересня 2024 року по 30 вересня 2024 року. Платник ОСОБА_1 », платіжної інструкції № 2B64 TB31-P244-TKAC від 28 листопада 2024 року у розмірі 9 636,84 грн з призначенням платежу «Сплата аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , за жовтень 2024 року. Платник ОСОБА_1 » і платіжної інструкції № K6PP-8X1E CCMM-4420 від 16 грудня 2024 року на суму 9 629,61 грн з призначенням платежу «Сплата аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , за листопад 2024 року. Платник ОСОБА_1 », зменшивши загальний розмір заборгованості зі сплати аліментів на суму 21 292,90 грн.
Зобов`язати державного виконавця Саксаганського ВДВС у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області ПМУ МЮ (м. Одеса) Ценцуру Яну Володимирівну, або іншу уповноважену посадову особу, в провадженні якої перебуває виконавче провадження номер 79033976, внести відповідні зміни до пункту 2 Постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 08 жовтня 2025 року з урахуванням добровільної сплати ОСОБА_1 аліментів на користь стягувача на суму 21 292,90 грн за період з 24 вересня 2024 року по листопад 2024 року (включно).
Стягнути з Саксаганського ВДВС у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області ПМУ МЮ (м. Одеса) понесені ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом даної скарги (як таких, що передують зверненню до суду, так і з процесуальних питань після відкриття провадження).
Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 грудня 2025 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії / бездіяльність державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Ценцури Яни Володимирівни, з зобов`язанням вчинити певні дії в рамках примусового виконавчого провадження № 79033976 від 08 вересня 2025 року, відмовлено.
19 грудня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, у якій просив суд стягнути із державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Ценцура Я.В. на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 46 681,67 грн.
Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 грудня 2025 року в задоволенні заяви представника скаржника – адвоката Балюра А.С. про ухвалення додаткового рішення у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Ценцура Я.В. відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 грудня 2025 року та ухвалити нове судове рішення, яким вирішити питання щодо компенсації, понесених ним судових витрат.
Апеляційна скарга мотивована тим, що наслідками неправомірних дій державного виконавця є звернення 30 жовтня 2025 року ОСОБА_1 зі скаргою до суду, у якій крім вимог зобов`язати державного виконавця вчинити певні дії, він також просив суд визнати зазначені дії державного виконавця протиправними. Апелянт зазначає, що в ході судового розгляду його скарги державним виконавцем було усунуто недоліки допущені під час здійснення нею виконавчого провадження, що свідчить про неправомірність таких дій.
Крім того апелянт просить стягнути з державного виконавця Саксаганського ВДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області ПМУ МЮ (м. Одеса) Ценцури Я.В. на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу, понесені ним у суді апеляційної інстанції, у зв`язку з розглядом даної скарги
У відзиві на апеляційну скаргу представник Саксаганського відділу державної виконавчої служби у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, як законну та обгрунтовану, апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення. 
Заслухавши суддю-доповідача, скаржника ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_4 , які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що заява про ухвалення додаткового рішення задоволенню не підлягає, в зв`язку з тим, що заявник просить стягнути судові витрати з державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Ценцура Я.В., тобто з особи, дії якої оскаржувались, однак ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 грудня 2025 року у задоволені скарги відмовлено. 
Колегія суддів не погоджується з таким висновком районного суду, з огляду на наступне.
Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є порушення норм процесуального права.
Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто неповноважним складом суду.
Відповідно до положень ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 грудня 2025 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії / бездіяльність державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Ценцури Яни Володимирівни, з зобов`язанням вчинити певні дії в рамках примусового виконавчого провадження № 79033976 від 08 вересня 2025 року, відмовлено.
Разом з тим, постановою Дніпровського апеляційного суду від 17 лютого 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 грудня 2025 року скасовано в частині відмови в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Ценцура Яни Володимирівни, стягувач ОСОБА_2 , про визнання неправомірними дій державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Ценцури Яни Володимирівни щодо обчислення розміру заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні № 79033976 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 05 вересня 2025 року Саксаганським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі № 214/8394/24, викладеного у пункті 2 Постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 08 жовтня 2025 року та ухвалено в цій частині нове рішення.
Визнано неправомірними дії державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Ценцури Яни Володимирівни щодо обчислення, станом на 08 жовтня 2025 року, розміру заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні № 79033976 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 05 вересня 2025 року Саксаганським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі № 214/8394/24. 
В іншій частині ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 грудня 2025 року залишено без змін.
Таким чином, у зв`язку з частковим задоволенням скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Ценцура Яни Володимирівни, стягувач ОСОБА_2 , ухвала суду першої інстнації про відмову в ухваленні додаткового рішення у справі підлягає скасуванню з ухваленням додатковго рішення у справі. 
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, колегія суддів доходить наступних висновків.
Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення.
Наведене правове обґрунтування надає можливість суду ефективно захистити порушені права заявника, забезпечити реалізацію принципу цивільного судочинства відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, але у порядку, передбаченому законом.
Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18).
На підтвердження витрат на правову допомогу надано договір № 09/25 про надання правничої допомоги від 20 серпня 2025 року, договір № 25/25 про надання правничої допомоги від 10 листопада 2025 року, додаткову угоду № 1 до договору № 09/25 про надання правничої допомоги від 20 серпня 2025 року, додаткову угоду № 1 до договору № 25/25 про надання правничої допомоги від 10 листопада 2025 року, акт № 1 від 12 грудня 2025 року про приймання-передачу правничої допомоги відповідно до умов договору № 09/25 про надання правничої допомоги від 20 серпня 2025 року та Додаткової угоди № 1 від 20 серпня 2025 року, акт № 2 від 17 грудня 2025 року про приймання-передачу правничої допомоги відповідно до умов договору № 25/25 про надання правничої допомоги від 10 листопада 2025 року та Додаткової угоди № 1 від 10 листопада 2025 року, відповідно до яких кількість загального витраченого часу адвокатом становить 925 хвилин, а вартість послуг 46 681,67 грн.
Зважаючи на наведене колегія суддів приходить до висновку про те, що скаржник має право на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та витрат пов`язаних з розглядом справи. Представником скаржника зроблено про це відповідну заяву та надано необхідні докази тому заява представника ОСОБА_1 - адвоката Балюри А.С. про ухвалення додаткового рішення є обґрунтованою та підлягає частковому задоволенню, огляду на наступне.
Згідно з частинами другою, третьою, восьмою статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц).
При визначенні суми відшкодування суд має враховувати критерій реальності витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерій розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна та інші проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20 травня 2019 року у справі №916/2102/17, від 25 червня 2019 року у справі № 909/371/18, у постановах від 05 червня 2019 року у справі №922/928/18, від 30 липня 2019 року у справі № 911/739/15 та від 01 серпня 2019 року у справі №915/237/18).
Згідно правової позиції Великої Палати у справі № 910/12876/19, в рамках якої, Верховний Суд визначив в якості належних та допустимих доказів розміру витрат на правничу допомогу, зокрема, умови договору про надання послуг (погодинні ставки працівників адвокатського об`єднання відповідно до займаної посади та максимально можливі суми витрат, які може понести клієнт, за розгляд справи адвокатським об`єднанням в кожній з 3-ох інстанцій); · витрачений час на певний вид робіт (підготовка додаткових пояснень, підготовка до судових засідань, аналіз матеріалів судової справи, тощо); ·докази, надані відповідачем на підтвердження реальності витрат (протокол наданих послуг, акт надання послуг, рахунок на оплату, копія платіжного доручення).
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Таким чином, колегія суддів вважає розмір витрат на правову допомогу, заявлений скаржником до стягнення є завищеним, тому враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, приймаючи до уваги часткове задоволення скарги ОСОБА_1 , складність справи предметом якої є оскарження дій державного виконавця, обсяг виконаних робіт адвокатом (враховуючи обсяг скарги та доказів наданих на підтвердження вимог), витрати на професійну правничу допомогу підлягають зменшенню з 46 681,67 грн до 7 000 грн.
Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 грудня 2025 року скасувати.
Ухвалити у справі додаткове рішення, яким стягнути з Саксаганського відділу державної виконавчої служби у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у суді першої інстанції у сумі 7 000 (сім тисяч) грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 17 лютого 2026 року.

Головуючий:

Судді: