Дата документу 10.04.2026
Справа № 334/8893/25
Провадження № 2/334/540/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 квітня 2026 року Дніпровський районний суд м.Запоріжжя у складі:
головуючого - судді Добрєва М.В.,
за участю секретаря Денисенко Н.В.,
розглянувши у закритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району, в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:
Представник органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському районну звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів, в якому просить відібрати неповнолітнього ОСОБА_1 , від матері – відповідача; стягнути з відповідача на користь особи чи установи, на утриманні якої буде знаходитися неповнолітня дитина, аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів щомісячно, починаючи із дня пред`явлення цього позову.
Позов обґрунтовує тим, що мати дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, своїми діями наражає на небезпеку неповнолітнього сина, не виконує відносно нього свої батьківськи обов`язки.
Батько дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 – помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Згідно з інформацією офіційного веб-порталу судової влади України відносно гр. ОСОБА_2 було прийнято наступні рішення:
- 23.03.2016 року постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя (ц/с № 334/1623/16-п) та визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.184 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження;
- 14.12.2016 року постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя (ц/с № 334/7256/16-п) та визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.184 КУпАП, та оголосити усне зауваження, звільнивши її від адміністративної відповідальності;
- 07.06.2018 року постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя (ц/с № 334/2848/18) та визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.184 КУпАП, та оголосити усне зауваження, звільнивши її від адміністративної відповідальності;
- 25.10.2021 року постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя (ц/с № 334/7300/21) та визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.184 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;
- 17.03.2023 року постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя (ц/с № 334/643/23) та визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.184 КУпАП, та оголосити усне зауваження, звільнивши її від адміністративної відповідальності;
- 26.11.2024 року постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя (ц/с № 334/9188/24) та визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2ст.184 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) гривень;
- 06.01.2025 року постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя (ц/с № 334/10454/24) та визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2ст.184 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) гривень;
- 14.04.2025 року постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя (ц/с № 334/1869/25) та визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2ст.184 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) гривень;
- 02.07.2025 року постановою Дніпровського районного суду м. Запоріжжя (ц/с № 334/4483/25) та визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2ст.184 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) гривень;
Також на гр. ОСОБА_2 були складені протоколи про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП та передані на розгляд до Дніпровського районного суду м. Запоріжжя: ц/с № 334/4885/25, ц/с № 334/4584/25, ц/с № 334/7552/25.
Крім того, відносно гр. ОСОБА_2 у Дніпровському районному суді м. Запоріжжя розглядається обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 1-кп/334/388/25 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України («Погроза вбивством»). 
Громадянка має неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який перебуває на обліку у службі (управлінні) у справах дітей Запорізької міської ради з 19.08.2019 року, як дитина, що опинилася у складних життєвих обставинах. Дитина схильна до бродяжництва, вчинення правопорушень, не ночує вдома. Хлопця неодноразово вилучали з родини по акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку (02.03.2019, 23.08.2019). 27.11.2019 року мати сама відправила дитину до КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР у зв`язку з тим, що син вийшов з під контролю та вона не має на нього вплив.
ОСОБА_2 не виконує свої батьківські обов`язки по вихованню, утриманню та навчанню. ОСОБА_1 навчається в Запорізької гімназії № 89 у 9-А класі, не приступив до занять з 01.09.2025 року, не відвідує уроки, навчальні завдання не виконує.
У 2024-2025 навчальному році ОСОБА_1 підлягає приписці до ІНФОРМАЦІЯ_5 ), проте матір`ю досі не надано необхідних документів для цього.
Гр. ОСОБА_2 не приділяє належної уваги дитині та не контролює навчальний процес. Батьківські збори не відвідує, не шукає альтернативних можливостей продовження навчання в умовах воєнного часу. На телефонні дзвінки мати не відповідає, на спілкування з адміністрацією закладу жінка не виходить.
Протягом багатьох років ситуація не виконання батьківських обов`язків не вирішується, профілактична робота з родиною не дає позитивних результатів.
Факти невиконання гр. ОСОБА_2 своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітнього ОСОБА_1 , 2008 р.н. знайшли свої підтвердження у матеріалах адміністративних правопорушень направлених до суду, а саме: 
- 21.09.2016 року був складений протокол у відношенні гр. ОСОБА_2 , в якому зафіксовано, що мати не виконує батьківські обов`язки по вихованню свого сина, який б`є сусідських дітей, показує їм свої геніталії. 
- згідно протоколу про адміністративне правопорушення (ГП № 386870) від 20.04.2018 року, гр. ОСОБА_2 , не виконує своїх батьківських прав по відношенню до свого сина, учня 2-А класу СШ № 73 м. Запоріжжя, який не відвідує навчання, не має зошитів, підручників, б`є дітей, ходить неохайним, займається жебрацтвом. Своїми діями мати вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Правопорушниця в судовому засіданні провину у скоєному визнала. Зазначила, що вона самостійно намагається виховувати сина, оскільки його батько покинув їх, коли ОСОБА_5 був ще маленьким. Намагається працювати, а тому не достатньо часу проводить з сином. Просила суд звільнити її від відповідальності та не призначати їй покарання у вигляді штрафу з огляду на те, що зараз в сім`ї досить скрутне матеріальне становище. Крім того, з питань виховання сина вона зараз звернулась до компетентних органів у справах дітей задля надання допомоги психолога.
- 22.01.2023 р. відносно гр. ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення (серії ВАВ №053090), відповідно до якого мати не виконувала свої батьківські обов`язки, не створила належних умов виховання відносно неповнолітнього сина ОСОБА_5 , внаслідок чого дитина 18.01.2023 року самостійно покинула місце мешкання та не хотів повертатися додому.
- 17.02.2024 року відносно гр. ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення (серії ВАВ №906027), відповідно до якого мати ухиляється від виконання обов`язків, щодо виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_5 , 2008 р.н., який 17.02.2024, приблизно о 16.00 годині палив тютюновий виріб, а саме цигарку біля ТЦ «Україна» по пр. Соборному у м. Запоріжжі.
- відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 18.03.2024 (серії ВАВ № 905949) гр. ОСОБА_2 , 17.03.2024 року приблизно о 14.00 годині не виконувала свої батьківські обов`язки, чим порушила ч. 2 ст. 150 СК України, по відношенню до свого неповнолітнього сина ОСОБА_5 , 2008 р.н., який 17.03.2024 року приблизно о 14.00 годині на пр. Металургів випивав слабоалкогольний напій «Bronks», чим вчинила правопорушення, передбачене частиною першою статті 184 КУпАП.
- в період часу з 14.11.2024 року по 17.12.2024 року гр. ОСОБА_2 ухилилась від передбачених законодавством своїх батьківських обов`язків по відношенню до свого неповнолітнього сина ОСОБА_5 , 2008 р.н., який не приступив до навчання онлайн уроки не відвідує, домашнє завдання не виконує. Мати порушила вимоги п.3 ст.150 СК України.
- 28.02.2025 року відносно гр. ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення (серії ВАВ №004755), відповідно до якого 27.02.2025 року о 22:30 год. мати не виконувала свої батьківські обов`язки по вихованню свого неповнолітнього сина ОСОБА_5 , 2008 р.н., а саме 27.02.2025 року приблизно о 13:00 год. пішов з дому та повертався о 22:30 год., за весь час мати не турбувалась за свою дитину, не дзвонила йому та коли дитина повернулась додому, перебувала з явними ознаками алкогольного сп`яніння, чим порушила ч.2 ст. 150 СК України.
26.08.2025 до служби (управління) у справах дітей ЗМР надійшла заява гр. ОСОБА_6 де зазначалося, що гр. ОСОБА_2 вчиняє насильство (економічного, морального, психологічного та фізичного, а також публічних принижень та образ) відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , внаслідок чого він покинув місце свого проживання та бродяжить по друзям.
19.09.2025 отримано відповідь від Запорізького міського центру соціальних служб (далі -Центр) «Про надання інформації щодо родини ОСОБА_7 » де зазначено, що вдома громадянку спеціалісти не застали. Провели розмову з сусідкою, яка повідомила, що родині гр. ОСОБА_2 відключили воду, світло та газ через велику заборгованість. Саму жінку сусідка бачила три дні тому (вона з`являється в квартирі періодично), а також додала, що жінка зловживає алкогольними та наркотичними речовинами. Гр. ОСОБА_2 було залишено запрошення з контактами спеціалістів.
ОСОБА_2 зателефонувала до центру, під час бесіди перебувала у надмірно збудженому стані, була агресивно налаштована на спілкування, погрожувала розправою та нецензурно висловлювалася у бік спеціалістів. Зі слів жінки вона не має постійного доходу та не бажає працевлаштовуватися, від соціальних послуг відмовляється.
За інформацією СЮП ВП ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 12.09.2025 по 16.09.2025 перебував у Запорізькому слідчому ізоляторі через вчинення правопорушення (крадіжки), звільнений під домашній арешт.
22.09.2025 від служби (управління) у справах дітей ЗМР отримано повідомлення щодо вчинення насильства в родині ОСОБА_8 . Мати викликала поліцію та повідомила, що у неї непорозуміння з сином – поводив себе неадекватно, кидався битися та до приїзду поліції зник у невідомому напрямку.
29.09.2025 отримано відповідь від Запорізького міського центру соціальних служб (далі -Центр) «Про надання інформації щодо родини ОСОБА_8 » де зазначено, що фахівці спільно з представниками СЮП ВП ЗРУП ГУНП в Запорізькій області вийшли за адресою проживання родини. Двері довго не відчиняли, у зв`язку з цим спеціалісти змушені були постукати у вікно. На ці дії відреагував ОСОБА_5 , який підійшов до вікна повністю оголеним. Тільки після цього двері відчинила гр. ОСОБА_2 та відмовилася впускати до помешкання фахівців. Жінка перебувала в нестабільному емоційному стані. Фахівцями була помічена наявність ножа, встромленого у двері. На запитання щодо цього жінка пояснила, що ніж знаходиться там «для таких гостей, як Ви».
Фактично стосунки між ОСОБА_9 та його матір`ю – гр. ОСОБА_2 , сповнені неповаги один до одного, при спілкуванні присутня ненормативна лексика та образливі висловлювання. Мати не є авторитетом для свого сина.
Працівниками ювенальної превенції Дніпровського ВП з неповнолітнім ОСОБА_9 неодноразово проводились профілактичні бесіди, спрямовані на недопущення самовільного залишення сім`ї, навчального закладу та бродяжництва. Однак хлопець належним чином на превентивні заходи не реагував, посилаючись на ворожнечі стосунки, що склалися між ним та матір`ю та не бажання мешкати під одним дахом з нею.
На підставі вище викладеного, позивач просить відібрати неповнолітню дитину ОСОБА_1 у матері, без позбавлення її батьківських прав та стягнути з неї на користь особи чи установи, на утриманні якої буде знаходитися неповнолітня дитина ОСОБА_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Ухвалою суду від 22.10.2025 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено у порядку загального позовного провадження. 
Ухвалою суду від 10.04.2026 року підготовче засідання закрито, справу призначено до судового розгляду. 
Представник позивача в судовому засіданні підтримала позов у повному обсязі та просила суд його задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнала частково, заперечувала щодо стягнення із неї аліментів.
Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи всі надані докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи наступне.
ОСОБА_2 , є матір`ю неповнолітнього ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 від 12.06.2025 року.
Батько неповнолітнього ОСОБА_1 ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 від 09.07.2024 року.
ОСОБА_2 неодноразово було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП.
Крім того, відносно гр. ОСОБА_2 у Дніпровському районному суді м. Запоріжжя розглядається обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 1-кп/334/388/25 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України («Погроза вбивством»). 
На час розгляду справи у суді ОСОБА_2 перебуває під вартою у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».
Громадянка має неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який перебуває на обліку у службі (управлінні) у справах дітей Запорізької міської ради з 19.08.2019 року, як дитина, що опинилася у складних життєвих обставинах. Дитина схильна до бродяжництва, вчинення правопорушень, не ночує вдома. ОСОБА_1 неодноразово вилучали з родини по акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку (02.03.2019, 23.08.2019). 27.11.2019 року мати сама відправила дитину до КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР у зв`язку з тим, що син вийшов з під контролю та вона не має на нього вплив.
Мати не виконує свої батьківські обов`язки по вихованню, утриманню та навчанню. Хлопець навчається в Запорізької гімназії № 89 у 9-А класі, не приступив до занять з 01.09.2025 року, не відвідує уроки, навчальні завдання не виконує.
У 2024-2025 навчальному році ОСОБА_1 підлягає приписці до ІНФОРМАЦІЯ_5 ), проте матір`ю досі не надано необхідних документів для цього.
Гр. ОСОБА_2 не приділяє належної уваги дитині та не контролює навчальний процес. Батьківські збори не відвідує, не шукає альтернативних можливостей продовження навчання в умовах воєнного часу. На телефонні дзвінки мати не відповідає, на спілкування з адміністрацією закладу жінка не виходить.
Протягом багатьох років ситуація не виконання батьківських обов`язків не вирішується, профілактична робота з родиною не дає позитивних результатів.
26.08.2025 до служби (управління) у справах дітей ЗМР надійшла заява гр. ОСОБА_6 де зазначалося, що гр. ОСОБА_2 вчиняє насильство (економічного, морального, психологічного та фізичного, а також публічних принижень та образ) відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , внаслідок чого він покинув місце свого проживання та бродяжить по друзям.
19.09.2025 отримано відповідь від Запорізького міського центру соціальних служб «Про надання інформації щодо родини ОСОБА_7 » де зазначено, що вдома громадянку спеціалісти не застали. Провели розмову з сусідкою, яка повідомила, що родині гр. ОСОБА_2 відключили воду, світло та газ через велику заборгованість. Саму жінку сусідка бачила три дні тому (вона з`являється в квартирі періодично), а також додала, що жінка зловживає алкогольними та наркотичними речовинами. Гр. ОСОБА_2 було залишено запрошення з контактами спеціалістів.
За інформацією СЮП ВП ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 12.09.2025 по 16.09.2025 перебував у Запорізькому слідчому ізоляторі через вчинення правопорушення (крадіжки), звільнений під домашній арешт.
22.09.2025 від служби (управління) у справах дітей ЗМР отримано повідомлення щодо вчинення насильства в родині ОСОБА_8 . Мати викликала поліцію та повідомила, що у неї непорозуміння з сином – поводив себе неадекватно, кидався битися та до приїзду поліції зник у невідомому напрямку.
29.09.2025 отримано відповідь від Запорізького міського центру соціальних служб «Про надання інформації щодо родини ОСОБА_8 » де зазначено, що фахівці спільно з представниками СЮП ВП ЗРУП ГУНП в Запорізькій області вийшли за адресою проживання родини. Двері довго не відчиняли, у зв`язку з цим спеціалісти змушені були постукати у вікно. На ці дії відреагував ОСОБА_5 , який підійшов до вікна повністю оголеним. Тільки після цього двері відчинила гр. ОСОБА_2 та відмовилася впускати до помешкання фахівців. Жінка перебувала в нестабільному емоційному стані. Фахівцями була помічена наявність ножа, встромленого у двері. На запитання щодо цього жінка пояснила, що ніж знаходиться там «для таких гостей, як Ви».
Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Відповідно до ст. 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.
Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно з ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини.
Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати дитину.
Згідно ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.
Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що підставою для відібрання дитини від батьків є ухилення ними від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Відповідно до роз`яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу.
Як встановлено судом ОСОБА_2 не приймає достатньої участі у вихованні дитини. 
З урахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку, що позасудові заходи впливу на ОСОБА_2 у питаннях виховання нею свого неповнолітньої сина, не надали результатів, остання не приймає достатньої участі у вихованні дитини, через що, з метою забезпечення інтересів дитини, її гармонійного розвитку в безпечному та спокійному середовищі, суд вважає, що позовна вимоги про відібрання дитини підлягають задоволенню.
Згідно з ч. 4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав, суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.
Згідно вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. 
Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Оскільки батьки, не звільняються від обов`язку утримувати дитину навіть у випадку позбавлення останніх батьківських прав чи відібрання у них дитини, суд вважає за доцільне стягнути з ОСОБА_2 на користь особи чи установи, на утриманні якої буде знаходитися неповнолітній ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 21.10.2025 до досягнення дитиною повноліття.
У відповідності до ст. 141,142 ЦПК України суд стягує з відповідачки на користь держави судовий збір у сумі 1211,20 грн.
Керуючись ст.ст. 150, 164, 170, 182, 183, 191 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. ст.ст. 9, 10, 12, 18, 247, 263-265, 353, 354, 430 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Позов Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району, в інтересах неповнолітнього  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.
Відібрати неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без позбавлення її батьківських прав.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь особи чи установи, на утриманні якої буде знаходитися неповнолітній ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 21.10.2025 до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави судовий збір у сумі 1211,20 гривень.
Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Добрєв М. В.