01.04.2026  Справа № 363/4032/25 

РІШЕННЯ
Іменем України

01 квітня 2026 року м. Вишгород 

Вишгородський районний суд Київської області у складі:
Головуючого судді - Рукас О.В.,
за участю секретаря судових засідань - Дрозд В.С.,
відповідача - ОСОБА_1 ,
представника відповідача (в режимі відеоконференцзв`язку) - Яцюк Н.М., 
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду позовну заяву ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської області надійшла вищезазначена позовна заява.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що 21.08.2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 20660-08/2024, за умовами якого ОСОБА_1 отримала грошові кошти у якості кредиту, зобов`язалась їх повернути після спливу погодженого строку, сплатити проценти за їх використання, а також виконати інші обов`язки, передбачені укладеним договором. ОСОБА_1 свої зобов`язання за укладеним договором не виконала, внаслідок чого утворилася заборгованість у загальному розмірі 21 964 грн. 50 коп.
У свою чергу, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» шляхом укладення з ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» 24.12.2024 року Договору факторингу №24122024 набуло право вимоги до ОСОБА_1 за вищезазначеним кредитним договором. Після заміни кредитора у зобов`язанні ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не здійснювало жодних нарахувань та стягнень.
Враховуючи вищевикладене, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просило стягнути з ОСОБА_1 вказану суму заборгованості за кредитним договором, вирішити питання про розподіл судових витрат.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею по справі було визначено суддю Рукас О.В.
Ухвалою суду від 15.08.2025 року провадження у справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання, встановлено строк для реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав на подачу заяв по суті справи.
23.09.2025 року від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Яцюк Н.М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому, посилаючись на недоведеність повідомлення відповідача про відступлення права вимоги заборгованості за кредитним договором про надання фінансового кредиту, не підтвердження позивачем первинними документами факту отримання відповідачем ОСОБА_1 кредитних грошових коштів за договором про надання фінансового кредиту №20660-08/2024 від 21.08.2024 року, вважала виникнення заборгованості ОСОБА_1 перед позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» недоведеним та просила відмовити у задоволенні позовних вимог.
29.09.2025 року на адресу суду від позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, до якої долучено копію договору факторингу №24122024 від 24.12.2024 укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та клопотання про витребування доказів.
Ухвалою суду від 16.10.2025 року було частково задоволено клопотання позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про витребування доказів. Було витребувано від АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» інформацію, що містить банківську таємницю, а саме: чи випускалася банківська картка № НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ); інформацію про рух коштів (виписку) по банківській картці № НОМЕР_5 за період з 21.08.2024 по 26.08.2024 року включно з відображенням часу зарахування коштів; інформацію чи емітувалась інша платіжна картка на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ); інформацію чи знаходиться номер телефону НОМЕР_3 фінансовим номером телефону за картковим рахунком № НОМЕР_5 та чи знаходився вказаний номер телефону в анкетних даних ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ); у разі підтвердження зарахування коштів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на зазначений картковий рахунок надати відповідні документи бухгалтерського обліку, та повний номер рахунку, що належить ОСОБА_1 ; витребувати номери телефонів, що знаходились в анкетних даних ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) за картковим рахунком № НОМЕР_5.
27.01. 2025 року на адресу суду від АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» надійшла витребувана судом інформація.
11.03.2026 року від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Яцюк Н.М. надійшла заява - заперечення, в якій, посилаючись на положення п.18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного Кодексу України, представником висловлено заперечення щодо стягнення на користь відповідача суми нарахованої неустойки в розмірі 4 500 грн. 
01.04.2026 року від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Яцюк Н.М. надійшла заява - заперечення, в якій викладені заперечення щодо стягнення на користь відповідача суми судового збору, які мотивовані тим, що відповідач є інвалідом ІІ групи з дитинства з 20.09.2006 року довічно, що підтверджується довідкою КИО-І №266481 та пенсійним посвідченням серії НОМЕР_4 , виданим 12.07.2023 року та долучені копії пенсійного посвідчення ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 від 12.07.2023 року та довідки МСЕК серії КИО-І №266481 від 20.09.2006 року.
Також 01.04.2026 року судом отримано від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Яцюк Н.М. клопотання про розстрочення виконання рішення суду у справі № 363/4032/25 на два календарні роки з погашенням суми заборгованості рівними платежами щомісячно. В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_1 має незадовільний майновий стан, що істотно ускладнить виконання судового рішення. На підтвердження майнового стану відповідачки представником до клопотання долучено: копію довідки про доходи КП Вишгородської міської ради «ВИШГОРОДПАСТРАНС», згідно із якою за період з 03.2025 року по 02.2026 року ОСОБА_1 працює на посаді прибиральника службових приміщень; копію індивідуальних відомостей про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за формою ОК-5; копію довідки ГУ ПФУ у м. Києві про те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ Київської області та отримує пенсію по інвалідності в розмірі 3725 грн. 00 коп.; копії судового рішення від 17.11.2025 року у справі № 363/2842/25 та ухвали суду від 28.10.2025 року у справі № 363/6326/25.
У судове засідання представник позивача не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання. У позовній заяві представником позивача заявлено клопотання, в якому висловлено прохання щодо проведення судового розгляду за відсутності сторони позивача, а також надано згоду на ухвалення заочного рішення суду. На момент ухвалення судового рішення від сторони позивача будь-яких інших заяв, клопотань не надходило.
Учасники справи не заперечували проти проведення судового засідання без участі представника позивача.
Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, а саме визнала заборгованість за тілом кредиту в розмірі 9000 грн., нараховані відсотки визнала, але просила їх зменшити, оскільки вже сплачує заборгованість по двох інших кредитах (один за рішенням суду, один в добровільному порядку). Прохала суд відмовити позивачу у стягненні з неї штрафних санкцій в розмірі 4500 грн.
Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Яцюк Н.М. в судовому засіданні підтримала раніше подані клопотання, позовні вимоги в частині тіла кредити та нарахованих відсотків вважала обґрунтованими та доведеними, просила відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 нарахованих штрафних санкцій, звільнити відповідачку від сплати судового збору та розстрочити виконання рішення на два календарні роки у зв`язку із скрутним матеріальним становищем ОСОБА_1 .
Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У Постанові КЦС ВС від 16.12.2020 року у справі № 561/77/19 зроблено висновок, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт).
Відповідно до ч. 1, 3, 4, 6, 8 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
У Постанові КЦС ВС від 12.01.2021 року у справі № 524/5556/19 зроблено висновок, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.
За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Отже пеня, як і штраф, є різновидом неустойки, обчислення яких різниться і встановлюється умовами договору.
Разом з тим, п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України унормовано, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Судом встановлено, що 21.08.2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 в електронній формі за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства було укладено кредитний договір № 20660-08/2024 (а.с. 5-9), що також не заперечувалось відповідачем в судовому засіданні. 
Перед укладенням кредитного договору сторонами було погоджено всі істотні умови кредитування, а ОСОБА_1 отримала вичерпну інформацію щодо специфікації кредитного продукту, який їй надається, зокрема, шляхом ознайомлення та підписання паспорта споживчого кредиту (а.с. 11 - 12), а також графіка платежів за цим договором (а.с. 10).
Судом встановлено, що як кредитний договір, так і додатки до нього підписані ОСОБА_1 шляхом введення одноразового ідентифікатора електронного підпису W1092, що був надісланий на її номер телефону.
Умовами кредитного договору було передано надання кредиту у розмірі 9 000 грн. 00 коп. строком на 120 днів зі сплатою процентів у розмірі 0,99 % вдень.
З листа ТОВ «ПЕЙТЕК» від 28.04.2025 №20250428-44-1 (а.с.13) та відповіді АТ «ПУМБ» №КНО-07ю8ю5/16239 БТ від 27.11.2025 (а.с. 134-139) судом встановлено факт зарахування кредитних коштів в сумі 9 000 грн на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 21.08.2024 року.
Таким чином суд вважає доведеним факт виконання ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» своїх зобов`язань за договором № 20660-08/2024 від 21.08.2024 року.
В свою чергу, ОСОБА_1 свої зобов`язання з погашення кредиту та сплати відсотків за ним в повному обсязі не виконала, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № 20660-08/2024 від 21.08.2024 року (а.с. 14) та поясненнями ОСОБА_1 наданими в судовому засіданні.
З розрахунку заборгованості за кредитним договором № 20660-08/2024 від 21.08.2024 року (а.с.14) вбачається, що відповідач має заборгованість за кредитом яка склала 21964,5 грн., з яких: 9 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 8464,5 грн. - заборгованість за процентами, 4500 грн. заборгованість за штрафними санкціями. 
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Таким чином, судом встановлено факт порушення ОСОБА_1 свого зобов`язання з повернення заборгованості за договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Фактором, у свою чергу, може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
Таким чином, договірні відносини факторингу передбачають особливий суб`єктний склад, оскільки сторонами такого договору можуть бути лише чітко визначені актом цивільного законодавства особи: клієнтом за договором факторингу може бути будь-яка фізична та юридична особа, які є суб`єктами підприємницької діяльності (ч. 2 ст. 1079 ЦК України), а фактором - банк чи інша фінансова установа, яка має право здійснювати факторингові операції (ч. 3 ст. 1079 ЦК України).
У Постанові ВС від 18.10.2023 року у справі № 905/306/17, а також постановах Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012 зазначено, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі.
Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
За результатами дослідження договору факторингу № 24122024 від 24.12.2024 року (а.с. 16-18, 78-82), Акта прийому передачі реєстру боржників від 24.12.2024 року (а.с.19), витягу з реєстру боржників (а.с.21), платіжної інструкції №588 від 27.12.2024 року (а.с. 20) суд вважає доведеним отримання ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» до ОСОБА_1 , що виникло з кредитного договору № 20660-08/2024 від 21.08.2024 року.
Аналізуючи обґрунтованість розміру заборгованості відповідача за кредитним договором, суд звертає увагу, що належним чином дослідити поданий стороною доказ розрахунку заборгованості за кредитним договором, перевірити його та оцінити в сукупності і взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду (постанова КЦС ВС від 25.05.2022 року у справі № 219/7527/16-ц).
Кредитна заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону, а суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву. Суд першої інстанції у межах наданих йому процесуальним законодавством повноважень не позбавлений можливості самостійно зробити розрахунок заборгованості, якщо не погоджується з розрахунком, наданим позивачем, оскільки незгода з наданим суду розрахунком не є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі (постанова КЦС ВС від 07.06.2023 року у справі № 234/3840/15-ц).
Зважаючи на умови договору кредиту, визначені у договорі № 20660-08/2024 від 21.08.2024 року (а.с. 5-9), суд погоджується з наданими розрахунками заборгованості щодо обчислення суми заборгованості за основною сумою боргу, відсотками, що були нараховані в межах строку дії договору (заборгованості у загальному розмірі 17 464 грн. 50 коп., з яких: 9 000 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом позики, 8 464 грн. 50 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом) вважає їх правильними та обґрунтованими.
Щодо позовних вимог в частині стягнення заборгованості за штрафними санкціями, суд вважає що слід зазначити наступне.
Суд зазначає, що з розрахунку заборгованості за кредитним договором № 20660-08/2024 від 21.08.2024 року (а.с. 14) вбачається, що відповідачу було проведено нарахування штрафів з 10.10.2024 року по 29.11.2024 року в загальній сумі 4500,00 грн.
Водночас, безвідносно до означеного, з огляду на імперативні приписи п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, зважаючи на воєнний стан в Україні, неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, як захід відповідальності, за період включно із 24 лютого 2022 року і на період дії воєнного, надзвичайного стану та тридцяти денний строк після його припинення або скасування, не нараховуються за кредитними договорами (договорами позики) і підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Таким чином, вимоги про стягнення із відповідача штрафів за кредитним договором № 20660-08/2024 від 21.08.2024 року задоволенню не підлягають.
Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести суду факт укладення між сторонами кредитного договору або отримання права вимоги за цим договором та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов?язань, а на відповідача - обов`язок спростувати розмір існуючої заборгованості.
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови ВС від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).
Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".
З урахуванням вищевикладеного, суд за результатами повного, всебічного дослідження матеріалів позовної заяви, на основі достатньої сукупності належних, допустимих та достовірних доказів приходить до висновку, що позивачем доведено укладення договору № 20660-08/2024 від 21.08.2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 , факт виконання ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» свого зобов`язання з надання коштів, факт порушення ОСОБА_1 свого зобов`язання з повернення позики та сплати процентів, факт отримання права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором, що складається з права вимоги заборгованості у загальному розмірі 17 464 грн. 50 коп., з яких: 9 000 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом позики, 8 464 грн. 50 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом. Іншу частину позовних вимог позивачем не доведено та не обґрунтовано належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами.
На підставі цього суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог.
Щодо судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
З позовної заяви вбачається, що судові витрата позивача по справі складаються з: витрат на сплату судового збору за подання позовної заяви (3028 грн. 00 коп.), витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за місцезнаходженням їх, забезпеченням доказів (1514 грн. 00 коп.).
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ст. 140 ЦПК України особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат. Розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
У випадках, коли сума витрат, пов`язаних з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, повністю не була сплачена учасниками справи попередньо або в порядку забезпечення судових витрат, суд стягує ці суми зі сторони, визначеної судом відповідно до правил про розподіл судових витрат, встановлених цим Кодексом.
Граничний розмір компенсації витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Судом встановлено, що в межах даної справи докази не витребувалися, заходи забезпечення доказів не вживалися. Будь-якого документального підтвердження щодо проведення огляду доказів за місцем їх знаходження та понесення у зв`язку з цим судових витрат позивачем не надано.
З урахуванням цього суд не вбачає підстав для відшкодування на користь позивача заявлених ним судових витрат у розмірі 1514 грн. 00 коп., понесених ним у зв`язку з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів.
Враховуючи необхідність часткового задоволення позовних вимог, стягнення понесених позивачем судових витрат повинно відбуватись з відповідача на користь позивача пропорційно частини задоволених до стягнення вимог. 
З копії пенсійного посвідчення ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 від 12.07.2023 року (а.с. 172) та довідки МСЕК серії КИО-І №266481 від 20.09.2006 року (а.с.173) судом встановлено, що ОСОБА_1 з 20 вересня 2006 року встановлено 2 групу інвалідності з дитинства довічно.
Відповідно до п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп.
Частиною 6 статті 141 ЦПК передбачено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору, про що вказано у постанові ВСУ від 01.03.2017 року по справі № 6-152цс17 та абз.2 п.35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».
Таким чином, обов`язок відповідача ОСОБА_1 з відшкодування позивачу витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, в силу вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК та п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» переходить до держави і має бути здійснений у встановленому законом порядку.
Щодо розстрочення виконання судового рішення.
Відповідно до ч. 1, 3, 4, 5 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
Відповідно до п. 10 ППВСУ від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).
Отже, відстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.
Верховним Судом у постановах від 18 лютого 2020 року у справі № 922/2191/12 та від 16 січня 2020 року у справі № 910/1820/19 зазначено, що питання про розстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватись з урахуванням балансу інтересів сторін, слугувати досягненню мети виконання рішення з максимальним дотриманням співмірності негативних наслідків для боржника з інтересом кредитора. Необхідною умовою задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, а тому повинні досліджуватися і оцінюватися доводи і заперечення як позивача, так і відповідача.
Відповідно до клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Яцюк Н.М., остання прохала суд про розстрочення судового рішення строком на два роки у зв`язку з неможливістю погашення заборгованості одним платежем, посилаючись на те, що ОСОБА_1 має незадовільний майновий стан. З долучених до клопотання, на підтвердження майнового стану відповідачки представником копії довідки про доходи КП Вишгородської міської ради «ВИШГОРОДПАСТРАНС» (а.с. 178), вбачається, що за період з 03.2025 року по 02.2026 року на посаді прибиральника службових приміщень ОСОБА_1 після відрахування податків, остання отримала 110 636 грн. 44 коп. З копії індивідуальних відомостей про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за формою ОК-5 (179 зв. - 181), вбачається, що ОСОБА_1 працевлаштована в КП «ВИШГОРОДПАСТРАНС» та отримує дохід від трудової діяльності; Копією довідки ГУ ПФУ у м. Києві (а.с.178 зв.-179) підтверджується, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ Київської області та отримує пенсію по інвалідності в розмірі 3725 грн. 00 коп. Отже сукупний щомісячний дохід ОСОБА_1 складає 12 541 грн. 81 коп.
Разом з тим, з долучених до клопотання копії судового рішення від 17.11.2025 року у справі № 363/2842/25 та ухвали суду від 28.10.2025 року у справі № 363/6326/25 вбачається наявність у ОСОБА_1 інших кредитних зобов`язань.
У зв`язку з цим суд вважає, що наявні підстави для розстрочення виконання рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за договором № 20660-08/2024 від 21.08.2024 року у загальному розмірі 17 464 грн. 50 коп.
Разом з тим, відповідно до ч.5 ст. 435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
Враховуючи наведене, клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Яцюк Н.М. про розстрочення виконання судового рішення підлягає частковому задоволенню.
Враховуючи вищевикладене, керуючись положеннями ст.ст. 11, 526, 610, 612, 626, 1046-1056-1, 1077, 1079 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 133, 141, 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30; код ЄДРПОУ: 35625014) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (адреса місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30; код ЄДРПОУ - 35625014) суму заборгованості за кредитним договором № 20660-08/2024 у загальному розмірі 17 464 (сімнадцять тисяч чотириста шістдесят чотири) гривні 50 копійок, з яких: 9 000 (дев`ять тисяч) гривні 00 копійок (заборгованість за тілом кредиту), 8 464 (вісім тисяч чотириста шістдесят чотири) гривні 50 копійок (заборгованість за процентами за користування кредитом). 
У задоволенні решти вимог - відмовити.
Клопотання представника відповідача ОСОБА_1 , адвоката Яцюк Н.М. про розстрочення виконання рішення суду - задовольнити частково.
У порядку ст. 435 ЦПК України розстрочити виконання рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» загальної суми заборгованості за кредитним договором № 20660-08/2024, розстрочивши загальну суму заборгованості у розмірі 17 464 грн. 50 коп. на 12 місяців по 1455 грн. 00 коп. протягом перших 11-ти місяців та 1459 грн. 50 коп. на 12-тий місяць, починаючи з 25 числа місяця, в якому рішення суду набирає законної сили.
Зобов`язати ГУ Державної казначейської служби України у Київській області, код ЄДРПОУ 37955989, повернути судовий збір у сумі 2 407 (дві тисячі чотириста сім) гривень 56 копійок позивачу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30; код ЄДРПОУ: 35625014), сплачений відповідно до платіжної інструкції № 119239 від 20.06.2025 року, оригінал якої знаходиться у матеріалах справи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення суду виготовлено 06.04.2026 року.
Позивач:
ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (адреса місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30; код ЄДРПОУ - 35625014).
Відповідач:
ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Головуючий суддя О.В. Рукас