ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2026 року	справа № 380/24505/24	
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брильовського Р.М. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону ДПС України (військова частина НОМЕР_2 ), НОМЕР_3 прикордонного загону ДПС України (військова частина НОМЕР_4 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

встановив:
Ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду від 4 грудня 2024 року у справі № 380/24188/24 роз`єднано позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_4 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії; виокремлено у окреме позовне провадження наступні позовні вимоги : визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_1 прикордонного загону ДПС України (військова частина НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та невиплати індексації - різниці грошового забезпечення ОСОБА_1 за період із червня 2021 року по серпень 2021 року включно; зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін ДПС України (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію - різницю грошового за період із червня 2021 року по серпень 2021 року включно у розмірі 4 312,26 грн на місяць із одночасною компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб.
Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду виокремленим у окреме позовне провадження позовним вимогам присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 380/24505/24 та номер провадження П/380/24747/24.
Отже, суд розглядає позов ОСОБА_1 з наступними позовними вимогами: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати індексації - різниці грошового забезпечення позивачу за період із червня 2021 року по серпень 2021 року включно; зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію - різницю грошового за період із червня 2021 року по серпень 2021 року включно у розмірі 4 312,26 грн на місяць із одночасною компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 ( далі - позивач) проходив службу у НОМЕР_1 прикордонному загоні ДПС України (військова частина НОМЕР_2 ). Вказує про те, що відповідачем не було нараховано та виплачено в повному розмірі індексації грошового забезпечення чим порушено вимоги абз. 4, 5, 6 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення. Крім того, під час звільнення з військової служби позивачу нараховано та виплачено одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби без урахування індексації грошового забезпечення. Вважаючи таку бездіяльність протиправною, позивач звернувся із позовом до суду.
Ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду від 10.12.2024 позовна заява залишена без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків.
Ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. (суддя Кисильова О.Й.)
Ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання про заміну неналежного відповідача. Залучено до участі у справі в якості другого відповідача ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_4 ) (суддя ОСОБА_2 )
Ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2025 року витребувано у Військової частини НОМЕР_4 докази.
Рішенням Вищої ради правосуддя №100/0/15-26 від 22.01.2026 звільнено ОСОБА_2 з посади судді Херсонського окружного адміністративного суду (відряджена до Львівського окружного адміністративного суду) у зв`язку з поданням заяви про відставку.
Відповідно до Розпорядження №7/р від 26.01.2026 проведено повторний автоматизований розподіл справи.
Згідно з повторним протоколом автоматизованого розподілу між суддями вказану позовну заяву передано для розгляду судді Брильовському Р.М.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду (суддя Брильовський Р.М.) від 29 січня 2026 року у справі №380/24505/24 адміністративну справу прийнято до провадження.
Військова частина НОМЕР_2 ( далі – відповідач ) подала до суду відзив на позовну заяву, в якому з наведеними позивачем у позовній заяві обставинами та вимогами не погоджується повністю. Зазначає про те, що згідно з наказом Голови Державна прикордонна служба України від 01.02.2024 № 183 позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення у зв`язку зі звільненням з військової служби. Датою закінчення проходження військової служби визначено 01.02.2024. Відповідно до статей 2, 24, 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» закінченням проходження військової служби є день виключення військовослужбовця зі списків особового складу, а звільнення здійснюється у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби. Порядок проходження служби в Державна прикордонна служба України визначено Положенням, затвердженим Указом Президента України від 29.12.2009 № 1115/2009 (далі – Положення № 1115/2009). Згідно з пунктами 7, 12, 292, 293 Положення № 1115/2009, встановлення та припинення правових відносин оформлюється письмовими наказами, а в день виключення зі списків особового складу військовослужбовець підлягає повному розрахунку за всіма видами належного матеріального та грошового забезпечення. Індексація грошового забезпечення здійснюється відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078, за місцем отримання доходу та за рахунок джерел фінансування відповідного органу. З аналізу наведених норм вбачається, що обов`язок проведення остаточного розрахунку, у тому числі виплати індексації грошового забезпечення, покладається на той орган (військову частину), з якого військовослужбовця виключено зі списків особового складу у зв`язку зі звільненням. Позивач проходив військову службу в органах Держприкордонслужби з січня 2015 року по лютий 2024 року, а останнім місцем служби та грошового забезпечення була військова частина НОМЕР_4 . Саме військова частина НОМЕР_4 здійснила остаточний розрахунок з позивачем на день його виключення зі списків особового складу. Також зазначає про наступне. Згідно з Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядком № 1078 індексація є обов`язковою державною соціальною гарантією і проводиться у разі перевищення індексу споживчих цін порогу 103 %. У місяці підвищення тарифних ставок (окладів) значення індексу приймається за 100 %, а питання визначення розміру підвищення доходу та наявності підстав для виплати «індексації-різниці» покладається на роботодавця. Правова позиція щодо застосування пункту 5 Порядку № 1078 викладена Верховним Судом у постанові від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21, якою визначено алгоритм порівняння суми підвищення доходу із можливою сумою індексації. Обов`язок обчислення та виплати індексації покладається на орган, у якому військовослужбовець перебував на грошовому забезпеченні в період підвищення доходу. Суд не вправі підміняти дискреційні повноваження відповідного органу щодо визначення базового місяця та розрахунку індексації, а здійснює лише перевірку дотримання закону. Отже, позивач зобов`язаний довести належними та допустимими доказами наявність порушення його права та безпідставність дій відповідача на момент звернення до суду. Щодо компенсації сум податку на доходи фізичних осіб, вказує про таке. Оподаткування доходів фізичних осіб регулюється розділом IV Податковий кодекс України. Відповідно до п. 163.1 ст. 163 об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, а згідно з п. 167.1 ст. 167 ставка податку становить 18 % бази оподаткування, зокрема щодо доходів у вигляді грошового забезпечення та інших виплат у зв`язку з трудовими відносинами. Механізм щомісячної грошової компенсації сум ПДФО, утриманих із грошового забезпечення військовослужбовців, визначений Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44 (далі – Порядок № 44). Відповідно до пунктів 1, 4, 5 Порядку № 44 така компенсація виплачується одночасно з грошовим забезпеченням та за місцем його отримання у розмірі фактично утриманого податку. Згідно з Бюджетний кодекс України та Інструкцією щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 12.03.2012 № 333 (далі – Інструкція № 333), сплата ПДФО здійснюється за тим самим кодом економічної класифікації видатків, що і виплата відповідного доходу. Код 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців» включає, зокрема, відшкодування ПДФО, утриманого з грошового забезпечення у зв`язку з виконанням обов`язків служби. Отже, компенсація сум ПДФО є складовою грошового забезпечення та здійснюється одночасно з його виплатою. Під час нарахування та виплати Позивачу грошового забезпечення за період з 26.05.2021 по 02.09.2021 військовою частиною НОМЕР_2 компенсація сум утриманого ПДФО проводилася одночасно та в установленому законодавством порядку.
Військова частина НОМЕР_4 (далі – відповідач 2) подала до суду відзив на позовну заяву, в якому з наведеними позивачем у позовній заяві обставинами та вимогами не погоджується повністю. Зазначає про те, що відповідно до наказу Державної прикордонної служби України від 07.09.2021 № 898-ОС полковника ОСОБА_1 зараховано з 03.09.2021 до списків особового складу та на всі види забезпечення на посаду начальника відділу внутрішньої та власної безпеки по НОМЕР_3 прикордонному загону. За спірний період з червня 2021 року по серпень 2021 року включно позивач перебував на грошовому забезпеченні у НОМЕР_1 прикордонному загоні. Щодо періоду з 01.09.2021 по 02.09.2021, позивач фактично проходив службу у НОМЕР_1 прикордонному загоні, однак грошове забезпечення за вересень 2021 року отримав у повному обсязі за 30 календарних днів від НОМЕР_3 прикордонного загону, що підтверджується архівною відомістю. Отже, можливі вимоги щодо правомірності нарахувань за період з 01.09.2021 по 01.02.2024 формально стосуються військової частини НОМЕР_4 як органу останнього проходження служби, однак з огляду на здійснення відповідних виплат НОМЕР_3 прикордонним загоном такі вимоги є предметом розгляду у справі № 380/24397/24.
Суд дослідив матеріали справи, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті та встановив таке.
ОСОБА_1 проходив службу у НОМЕР_1 прикордонному загоні ДПС України (військова частина НОМЕР_2 ).
Відповідно до наказу Державної прикордонної служби України від 26.05.2021 позивач зарахований у списки особового складу та на всі види забезпечення до Головного відділу внутрішньої та власної безпеки « ІНФОРМАЦІЯ_5 » Державної прикордонної служби України з 25.05.2021. 
Позивач виключений зі списків особового складу наказом Державної прикордонної служби України від 20.08.2021 № 850-ОС та вибув для подальшого проходження служби до ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Представник позивача звернувся до відповідача - 1 із заявою, в якій просив нарахувати та виплатити йому за період проходження служби позивача індексацію грошового забезпечення в повному обсязі, а саме з урахуванням абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.
Листом від 28.10.2024 №09/11970-24-Вх/1057 надали документи щодо виплаченої індексації за період проходження служби позивача.
Позивач вважає, що нарахування відповідачем індексації проведено з порушенням норм абз.3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 таким чином звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до частини другої статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон України № 2011-XII) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина третя статті 9 Закон України № 2011-XII).
Преамбулою Закону України Про індексацію грошових доходів населення від 03.07.1991 № 1282-XII (далі - Закон України № 1282-XII) встановлено, що вказаний Закон визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.
У статті 1 Закону України № 1282-XII визначено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Відповідно до статті 2 Закону України № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Згідно з частиною першою статті 4 Закону України № 1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Відповідно до частини першої статті 5 Закону України № 1282-XII підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.
Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України (частини другої статті 5 Закону України № 1282-XII).
Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (частина шоста статті 5 Закону України №1282-XII).
До спірних правовідносин суд також застосовує положення пункту 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 (далі Порядок №1078), згідно з яким підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 №491-IV Про внесення змін до Закону України Про індексацію грошових доходів населення.
У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства (абзац восьмий пункту 4 Порядку №1078).
Згідно з пунктом 6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.
Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення військовослужбовців є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.
Суд при розгляді справи, в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України, враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 19.07.2019 у справі № 240/4911/18.
Надаючи оцінку аргументам позивача про наявність у нього права на отримання так званої індексації-різниці, суд виходить з такого.
Відповідно до абзаців третього п`ятого пункту 5 Порядку № 1078 сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.
Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
У разі зростання грошового доходу за рахунок інших його складових без підвищення тарифних ставок (посадових окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення грошового доходу. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (посадового окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові грошового доходу, які не мають разового характеру.
Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац шостий пункту 5 Порядку № 1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.
У постанові від 20.04.2023 у справі № 320/8554/21 Верховний Суд дійшов висновку, що Порядок № 1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи, поточної та індексації-різниці.
Суми цих індексацій можуть нараховуватися і одночасно, і окремо одна від одної.
У разі виникнення спору щодо індексації грошових доходів, коло обставин, які є істотними для справи; факти, що підлягають встановленню; характер спірних правовідносин; матеріальний закон, який їх регулює, - залежать від виду індексації, з приводу якої існує спір.
Системний аналіз пункту 1, абзаців четвертого, шостого пункту 5 Порядку №1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає суду підстави зробити висновок, що нарахування й виплата індексації-різниці мають щомісячний фіксований характер, гарантуються законом і є обов`язковим для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.
Враховуючи те, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, та з огляду на правила й умови нарахування суми індексації-різниці, які встановлені абзацами третім, четвертим, шостим пункту 5 Порядку № 1078, суд дійшов висновку, що повноваження військової частини щодо виплати цієї суми не є дискреційними. Своєю чергою, обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати такий вид індексації грошового забезпечення.
З урахуванням того факту, що 01.03.2018 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 № 704, якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.
Системний і цільовий способи тлумачення абзаців третього, четвертого Порядку № 1078 дають суду підстави зробити висновок, що у зв`язку із підвищенням у березні 2018 року доходу позивача, відповідачу належало вирішити питання, чи має остання право на отримання суми індексації-різниці, а якщо так, то у якій сумі.
Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постановах від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21, від 29.03.2023 у справі № 380/5493/21, від 06.04.2023 у справі № 420/11424/21, від 20.04.2023 у справі № 320/8554/21, від 30.11.2023 у справі № 420/5384/23.
Суд встановив, що у період з червня 2021 року по серпень 2021 року відповідач -1 не нараховував і не виплачував позивачу цей вид індексації (індексацію-різницю).
Суд зазначає, що з огляду на абзац четвертий пункту 5 Порядку № 1078 позивач (військовослужбовець) має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.
Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.
Отже, для застосування вищенаведених положень Порядку № 1078 та встановлення наявності/відсутності у позивача права на індексацію-різницю, враховуючи висновки Верховного Суду, викладені у вищевказаних постановах, суд повинен встановити:
- розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А);
- суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б);
- чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).
Розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року.
В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення другого абзацу п`ятого пункт 5 Порядку № 1078).
Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 Порядку № 1078).
Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.
Як уже було зазначено, у такому випадку відповідно до абзацу четвертого пункту 5 Порядку № 1078 сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).
З метою визначення у позивача права на індексацію-різницю, суд встановив з карти грошового забезпечення за 2018 рік ОСОБА_1 , що грошове забезпечення позивача за лютий 2018 року склало 13918,80 грн, а за березень 2018 року 14069,69 грн. 
За таких умов, збільшення грошового доходу позивача в березні 2018 року склало 150,89 грн (14069 грн – 13918,80 грн).
Визначаючи суму можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року (як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків), позивач взяв за основу величину приросту індексу споживчих цін 253,3%, правильність чого підтверджується листом Мінсоцполітики від 28.09.2021 № 5211/0/290-21/51.
У березні 2018 року прожитковий мінімум складав 1762,00 грн.
Відповідно до абзацу п`ятого пункту 4 Порядку № 1078 сума індексації за березень 2018 року розраховується як: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 березня 2018 року помножений на величину приросту індексу споживчих цін і поділена на 100%, тобто 1762,00 грн * 253,30% / 100% = 4463,15 грн.
Отже, розмір підвищення доходу (А) 150,89 грн є меншим від суми можливої індексації в березні 2018 року (Б) = 4463,15 грн, а різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А) дорівнює: 4312,26 грн (4463,15 грн – 150,89 грн).
Таким чином, сума можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року становить 4312,26 грн.
Зважаючи на викладене, відповідач повинен був нараховувати та виплачувати позивачу індексацію-різницю в розмірі 4312,26 грн щомісячно, до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби, тобто в період з червня 2021 року по серпень 2021 року.
Отже, бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати позивачу індексації-різниці в період з червня 2021 року по серпень 2021 року є протиправною.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку №44 суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 2 Порядку №44 грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.
Пунктом 3 Порядку №44 передбачено, що виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб».
Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку №44 виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення. Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення. 
Таким чином нарахування та виплату індексації грошового забезпечення повинна нараховуватися з врахуванням пункту 2 Порядку №44.
Щодо визначення належного відповідача, який мав обов`язок здійснити нарахування та виплату індексації - різниці грошового забезпечення ОСОБА_1 за період із червня 2021 року по серпень 2021 року включно, суд зазначає наступне.
Пункт 293 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затверджене Указом Президента України від 29.12.2019 №1115/2009 визначає, що особа, звільнена з військової служби, на день виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби розраховується за всіма видами належного їй на день звільнення матеріального та грошового забезпеченням.
Проте, Верховний Суд в постанові від 19 травня 2025 року у справі № 420/20215/23 зокрема дійшов висновку, що «Отже, з огляду на наведене Верховний Суд констатує, що оскільки індексації підлягають грошові доходи, які не мають разового характеру, а у спірний період позивачка проходила військову службу та перебувала на грошовому забезпеченні у НОМЕР_1 Прикордонному загоні Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ), висновки суду апеляційної інстанції про те, що стягнення належного грошового забезпечення на користь позивачки має проводитись саме із суб`єкта владних повноважень за останнім місцем служби перед звільненням ( ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_8 ), не можна визнати обґрунтованим.
Суд вказав, що посилання П`ятого апеляційного адміністративного суду на розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 03.03.2020 № Т/116-1743 про те, що виплата індексації проводиться органом Державної прикордонної служби України з якого військовослужбовець був виключений зі списків частини, у зв`язку із звільненням з військової служби, з урахуванням не виплаченої індексації грошового забезпечення під час проходження служби в інших органах Державної прикордонної служби України та лист Голови Державної прикордонної служби України від 02.06.2020 «Про окремі питання індексації грошового забезпечення» у якому додатково роз`яснено, що виплата індексації проводиться органом Державної прикордонної служби України, з якого військовослужбовець був виключений зі списків частини у зв`язку із звільненням з військової служби, не спростовують наведені норми права. Незважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов до помилкового висновку про те, що належним відповідачем у справі є саме ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_9 ), позаяк позивачка у спірний період проходила військову службу у НОМЕР_1 Прикордонному загоні Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) та отримувала грошове забезпечення, щодо якого, на думку скаржниці, не було нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення, що й стало підставою для звернення до суду із цим позовом.
В постанові від 19 травня 2025 року у справі № 420/20215/23 Верховний Суд вказав, що твердження суду апеляційної інстанції про те, що виплата індексації проводиться органом Державної прикордонної служби України, з якого військовослужбовець був виключений зі списків частини у зв`язку із звільненням з військової служби, що спрямовано на уникнення подвійного стягнення заборгованості грошового забезпечення за попереднім місцем служби та за останнім, оскільки за останнім місцем служби суб`єкт владних повноважень зобов`язаний здійснити повний розрахунок з військовослужбовцем перед звільненням з урахуванням заборгованостей з попередніх місць служби, не спростовує висновків про те, що виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні у спірний період, оскільки індексація грошових доходів не є виплатою військовослужбовцю у зв`язку зі звільненням чи заборгованістю, а є періодичною виплатою й у цій справі є спірною.»
Відтак, суд відхиляє доводи представника відповідача, що саме остання військова частина де проходив службу позивач має розрахувати позивача за всіма належними видами забезпечення.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову.
Оскільки позивач, відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, такий ним не сплачувався, а отже, не підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 243-246, 255, 293, 295 КАС України, суд, -

ухвалив:
адміністративний позов ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону ДПС України (військова частина НОМЕР_2 ), НОМЕР_3 прикордонного загону ДПС України (військова частина НОМЕР_4 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії – задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_1 прикордонного загону ДПС України (військова частина НОМЕР_2 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації-різниці в період з а період із червня 2021 року по серпень 2021 року (включно).
Зобов`язати НОМЕР_10 прикордонний загін ДПС України (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю за період з червня 2021 року по серпень 2021 року (включно) що склалась у місяці підвищення доходу та розміром підвищення грошового забезпечення у березні 2018 року в сумі 4 312,26 грн на місяць, з урахуванням вимог абзацу четвертого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 та з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44, з урахуванням виплачених сум.
Судові витрати стягненню не підлягають.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя	Брильовський Роман Михайлович