ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2026 р. 	Справа № 520/5054/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: П`янової Я.В. , Русанової В.Б. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.12.2025, головуючий суддя І інстанції: Полях Н.А., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 08.12.25 по справі № 520/5054/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Державної податкової служби України у Харківській області   
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби України у Харківській області, в якому просила суд:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення ГУ ДПС у Харківській області № 0/60524/2419-2030 від 23 жовтня 2024 року про застосування щодо фізичної особи ОСОБА_1 штрафу в розмірі 24333,20 грн.
В обґрунтування заявленого позову позивач зазначає, що вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області №0/60524/2419-2030 від 23 жовтня 2024 року про застосування штрафу в розмірі 24333,20 грн. незаконним, необґрунтованим та таким, що порушує її права.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.12.2025 у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з вкзаним рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.12.2025 скасувати та ухвалити постанову, якою позовні вимоги задовольнити.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що податкове повідомлення - рішення прийнято на підставі акту перевірки №42928/20-40-24-19-04 від 12.09.2024, однак податковий орган не вручив позивачу вказаний акт, що позбавило її права подати відповідні заперечення. Крім того, вказує, що перелік порушень податкового законодавства, за які контролюючим органом нараховуються штрафні санкції в період дії карантину на території України є вичерпним та не виключає застосування до позивача штрафних санкцій за порушення строків сплати єдиного податку у період з 01.03.2020 і по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину (30.06.2023). 
Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу, ГУ ДПС у Харківській області зазначено, що контролюючим органом в порядку ст. 42 ПК України на податкову адресу платника 13.09.2024 направлено акт камеральної перевірки та поштове відправлення отримане позивачем 28.09.2024, що підтверджується штампом поштового оператора, а отже доводи ОСОБА_1 щодо не отримання акту та позбавлення права на надання заперечень не відповідають дійсності. Зазначає, що доводи позивача щодо протиправності нарахування штрафу за період мораторію, згідно п. 52-1 підр. 10 розд. ХХ ПК України та постанови КМУ від 27.06.2023 №651, з 01.03.2020 по 30.06.2023 є необгрунтованими, оскільки податковий обов`язок сплати податкового зобов`язання по єдиному податку виник у позивача після скасування карантину. Так, граничний термін сплати єдиного податку по декларації за три квартали є 20.11.2021, але з урахуванням мораторію та дії военного стану термін сплати був 02.08.2022, проте датою фактичних сплат за деклараціями є 24.07.2024.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 01.01.2016 по 31.03.2023 зареєстрована платником єдиного податку 3 групи, ставка 5%, КВЕД 68.20. Надання в оренду й експлуатацію власного орендованого нерухомого майна.
Контролюючим органом на підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст.75 та п.76.2 ст. 76 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку платника податків ОСОБА_1 , податковий номер 1806101066.
За результатами перевірки складено акт про результати камеральної перевірки від 12.09.2024 №42928/20-40-24-19-04.
Контролюючим органом в порядку ст.42 ПК України на податкову адресу платника 13.09.2024 направлено акт камеральної перевірки. Вказане поштове відправлення отримане позивачем 28.09.2024, що підтверджується штампом поштового оператора на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, наявного у матеріалах справи.
В результаті проведення камеральної перевірки встановлено порушення платником податків п. 57.1 ст. 57, п. 295.3 ст. 295 ПК України - несвоєчасна сплата узгодженого податкового зобов`язання по єдиному податку.
Порушення встановлені виходячи з того, що позивачем до контролюючого органу подано податкові декларації платника єдиного податку за три квартали 2021 року від 19.10.2021 №9308953444, де визначено суму єдиного податку у розмірі 112865,39 грн. та за рік 2021 року від 19.01.2022 №9421783581 сума 130466,56 гривень. Граничний термін сплати єдиного податку по декларації за три квартали є 20.11.2021, але з урахуванням штрафного мораторію та дії воєнного стану відповідно до положень п. 52-1 підрозд. 10 розд. XX "Перехідні положення" ПК України та п. 69 підрозд. 10 розд. XX "Перехідні положення" ПК України, термін сплати - 02.08.2022. Граничним терміном сплати по декларації за рік є 02.08.2022. Датою фактичних сплат за деклараціями є 24.07.2024. 
Отже, ОСОБА_1 порушено терміни сплати узгодженої суми грошового зобов`язання з єдиного податку на загальну суму 243331,95 грн., із затримкою платежу більше 30 календарних днів, чим порушено вимоги пункту 295.3 ст.295 ПК України, з урахуванням положень п. 52-1 підрозд. 10 розд. XX "Перехідні положення" ПК України та п. 69 підрозд. 10 розд. XX "Перехідні положення" ПК України. Відповідальність передбачена п. 124.1 ст. 124 ПК України.
Позивачем зазначено, що 15.11.2024 поштовим відправленням № 0600977621540 отримано податкове повідомлення - рішення ГУ ДПС у Харківській області № 0/60524/2419-2030 від 23 жовтня 2024 року про нарахування штрафу за несвоєчасну сплату єдиного податку з фізичних осіб за 2021 рік в розмірі 24333,20 грн.
25.11.2024 позивач звернулася до відповідача зі скаргою, у якій зазначила вимогу про скасування податкове повідомлення - рішення ГУ ДПС у Харківській області № 0/60524/2419-2030 від 23 жовтня 2024 року. Листом від 22.01.2025 №2075/6/99-00-06-01-02-06 відповідач відмовив у задоволені вказаної скарги.
Позивач, не погоджуючись із діями відповідача та вважаючи їх такими, що суперечать її правам, звернулася до суду із даним адміністративним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необгрунтованості.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (стаття 1 ПК України).
Статтею 19-1 ПК України визначено, функції контролюючих органів, зокрема, передбачено, що контролюючі органи здійснюють контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків, зборів, платежів, установлених ПК України ( пп.19-1.1.2 п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК України).
Однією із основних функцій контролюючих органів є податковий контроль, який в п. 61.1 ст. 61 ПК України визначений як система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Способи здійснення податкового контролю визначені в п. 62.1 ст. 62 ПК України, серед яких проведення перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин (пп. 62.1.3 п. 62.1 ст. 62 ПК України).
Пунктом 75.1 ст.75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Відповідно до п.п.75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зокрема, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків.
Згідно з п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого ПК України для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених ПК України.
Відповідно до п. 295.3 ст. 295 ПК України платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал).
Згідно з п. 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID 19), штрафні санкції не застосовуються, крім санкцій за порушення вичерпних вимог законодавства, перелічених в цьому пункті, зокрема, за порушення вимог законодавства в частині нарахування, декларування та сплати податку на додану вартість, акцизного податку, рентної плати.
Разом з цим п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України встановлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті.
Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану" від 12.05.2022 №2260-ІХ, який набрав чинності 27.05.2022, підпункт 69.2 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України викладено в новій редакції, якою визначено, що у разі виявлення порушень законодавства за результатами проведення перевірок до платників податків застосовується відповідальність згідно з цим Кодексом, законами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, з урахуванням обставин, передбачених підпунктом 112.8.9 пункту 112.8 статті 112 цього Кодексу, що звільняють від фінансової відповідальності.
При цьому вимоги законодавства щодо мораторію (зупинення) застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) на період дії воєнного, надзвичайного стану та/або на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), не застосовуються.
Відповідно до Постанови КМ України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" з 12.03.2020 на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 був запроваджений карантин, який неодноразово був подовжений та відмінений Постановою КМУ від 27.06.2023 №651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS CoV-2" з 24 години 00 хвилин 30.06.2023.
У зв`язку з скасуванням карантину на території України з 30.06.2023 року, Законом України від 30.06.2023 № 3219-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану" абзац 1 підпункту 69.2 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України викладено в новій редакції, а абзаци дев`ятий вісімнадцятий замінено вісьмома новими абзацами, відповідно до яких дана вищезазначена норма права виключена.
Таким чином на період дії воєнного стану, починаючи з 27.05.2022, є визначальними норми в частині звільнення від відповідальності за несвоєчасне виконання платником податків податкових обов`язків у випадках та за умов, передбачених п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України.
Змістом п.п. 69.1 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України передбачено, що у разі відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності та/ або документів (повідомлень), платники податків звільняються від передбаченої ПК України відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.
Платники податків, які мають можливість своєчасно виконувати податкові обов`язки щодо строків сплати податків та зборів, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання таких обов`язків за звітні (податкові) періоди 2021 рік (для річного звітного (податкового) періоду), I квартал 2022 року (для квартального звітного (податкового) періоду), січень травень 2022 року (для місячного звітного (податкового) періоду), за умови їх сплати не пізніше 01 серпня 2022 року (для сплати податку на доходи фізичних осіб та/або військового збору не пізніше 31 грудня 2022 року).
Матеріалами справи підтверджено, що позивачем не подавалась заява до податкового органу щодо відсутності можливості виконання податкових обов`язків, згідно Порядку підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 225 від 29.07.2022.
Згідно з п. 7 розділу II Порядку № 225 платники податків, які не подали у строки, встановлені пунктами 3 та 4 цього розділу, заяви у довільній формі та відповідних документів (копії документів), що підтверджують неможливість виконання податкового обов`язку, передбаченого Кодексом або іншим законодавством, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи або щодо яких контролюючий орган прийняв вмотивоване рішення щодо можливості своєчасного виконання таким платником податків свого податкового обов`язку, вважаються такими, що мають можливість своєчасно виконати податкові обов`язки у терміни, визначені Кодексом або іншим законодавством, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи.
Таким чином позивач не підлягає звільненню за несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобов`язання.
Доводи позивача про протиправність нарахування штрафу за період дії мораторію, згідно п.52-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України та постанови КМ України від 27.06.2023 №651, з 01.03.2020 по 30.06.2023 базується на помилковому тлумаченні норм права, оскільки податковий обов`язок сплати податкового зобов`язання виник у позивача після скасування карантину (30.06.2023).
Щодо доводів позивача, що акт перевірки не надходив на її адресу і вона його не отримувала, колегія суддів зазначає наступне.
Контролюючим органом в порядку ст.42 ПК України на податкову адресу платника 13.09.2024 направлено акт камеральної перевірки. Вказане поштове відправлення отримане позивачем 28.09.2024, що підтверджується штампом поштового оператора на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, наявного у матеріалах справи.
Відповідно до п. 42.2 ст. 42 ПК України визначено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що податкові повідомлення - рішення №0/60524/2419-2030 від 23 жовтня 2024 року є обгрунтованими та не підлягає скасуванню.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.12.2025 по справі № 520/5054/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		А.О. Бегунц 	
Судді	   	Я.В. П`янова   В.Б. Русанова