Єдиний унікальний номер 317/1209/26
Провадження № 2/317/971/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2026 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Качана А.В.
за участі:
секретаря судового засідання Ботушанської Є.В.

розглянувши у залі суду у відкритому підготовчому засіданні у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Погосян Маргарита Арсенівна, до Біленьківської об`єднаної територіальної громади в особі Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору – приватний нотаріус Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Карташова Т.М. про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок та господарські споруди,-

ВСТАНОВИВ:

02.03.2026 до Запорізького районного суду Запорізької області надійшла позовна заява  ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Погосян М.А., до Біленьківської об`єднаної територіальної громади в особі Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору – приватний нотаріус Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Карташова Т.М. про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок та господарські споруди.
В обґрунтування позову представник позивача зазначає, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка позивачки ОСОБА_2 відкрилася спадщина на будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 
Зазначає, що єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину за законом першої черги після смерті ОСОБА_2 є позивачка.
Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26 лютого 2026 року № 175/02-31 приватний нотаріус Запорізького районного округу Запорізької області відмовила позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка - ОСОБА_2 , у зв`язку з тим, що документи, які підтверджують право власності на спадкове майно відсутні.
Зазначає, що відповідно до виписки з погосподарської книги, книги села Біленьке погосподарського обліку Біленьківської сільської ради, головою домогосподарства за поштовою адресою: АДРЕСА_1 на день смерті громадянина ОСОБА_2 є ОСОБА_2 та земельна ділянка площею 0,25 га за адресою АДРЕСА_1 передана в користування громадянину ОСОБА_2 .
Вважає, що чоловік позивачки право власності на зазначений житловий будинок за життя набув правомірно, відтак будинок увійшов до спадкової маси.
Просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок та господарські споруди, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: житловий будинок літ. «А», літня кухня літ. «В», гараж «Б», сараї літ. «в» «Д» «Е», «Ж», навіс «в1», ворота з хвірткою № 1, паркани № 2, 3.
Витрати зі сплати судового збору просить з відповідача не стягувати. 
06.03.2026 ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, клопотання представника позивача про витребування доказів – задоволено, витребувано у приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Карташової Т.М. копію спадкової справи відносно ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Підготовче судове засідання призначено на 07.04.2026 о 09 год. 00 хв. 
20.03.2026 до суду від приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Карташової Т.М. на виконання ухвали суду надійшла копія спадкової справи відносно ОСОБА_2 
23.03.2026 до суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області керівника Зачепило С.І. надійшла заява за змістом, якої відповідач проти позову заперечень не має, просить суд розглянути цивільну справу за наявними у справі матеріалами та за відсутності представника відповідача. Отже за змістом поданої представникам відповідача заяви вбачається, що відповідач визнав позовні вимоги. 
Позивач ОСОБА_1 та її представник у підготовче судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялись своєчасно та належним чином. 13.06.2026 від представника позивача – адвоката Погосян М.А. до суду надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника.
Представник відповідача Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області до суду не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином у заяві від 23.03.2026 просив суд розглянути справу за відсутності представника відповідача. 
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору – приватний нотаріус Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Карташова Т.М. до суду не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялась своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомила.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. 
Відповідно до ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Врахувавши факт визнання позову представником відповідача, встановивши, що визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе, відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, ухвалити рішення у підготовчому засіданні.
Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов наступного висновку.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Суд становив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до свідоцтва про шлюб від 01.02.1973 серії НОМЕР_1 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 01.02.1973 зареєстровано шлюб про, що здійснено відповідний актовий запис № 1, після реєстрації шлюбу ОСОБА_3 змінила прізвище на – « ОСОБА_4 ». (а.с. 20).
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 про що здійснено відповідний актовий запис №59, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 14.06.2010 (а.с. 21) та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану щодо актового запису про смерть (а.с. 81-82).
Отже судом встановлено, що відповідно до матеріалів справи позивач ОСОБА_1 на день смерті ОСОБА_2 була його дружиною.
Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на спадкове майно.
Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 29.12.2025 № 3609/08-46 на запит приватного нотаріуса, станом на день смерті ОСОБА_2 , який був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ним за вказаною адресою була зареєстрована дружина – ОСОБА_1 (позивач) (а.с. 87 зворотня сторона).
Відповідно до матеріалів спадкової справи № 232/2025, розпочатої 23.12.2025 приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 за законом прийняла його дружина ОСОБА_1 (а.с. 78-97).
З матеріалів спадкової справи наявність спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку, чи будь-яких інших спадкоємців, які прийняли спадщину не вбачається.
Інформації про наявність заповіту в матеріалах спадкової справи не міститься.
Відношення позивача ОСОБА_1 до спадкоємців першої черги підтверджується наданою суду копією свідоцтва про шлюб від 01.02.1973 серії НОМЕР_1 (а.с.20).
Отже, позивач прийняла спадщину після смерті чоловіка, як спадкоємець першої черги, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Відповідно до наданого виконавчим комітетом Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області супровідним листом від 15.12.2025 № 3491/08-46 витягу з погосподарської книги вбачається, що на день смерті ОСОБА_2 головою домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 був ОСОБА_2 , членом домогосподарства його дружина ОСОБА_1 (а.с. 26). 
Згідно зі ст. 68 Закону України «Про нотаріат», нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за заповітом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.
Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 р. 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.
Відповідно до вимог ст. 49 Закону України «Про нотаріат», у разі неподання відомостей (інформації) та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, нотаріус відмовляє у її вчиненні, про що, на вимогу заінтересованої особи, виносить мотивовану постанову.
З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.02.2026 № 175/02-31 вбачається, що приватний нотаріус Запорізького районного округу Запорізької області Карташова Т.М. відмовила позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка - ОСОБА_2 (а.с.29-30 ).
Причиною відмови у вчиненні вищевказаної нотаріальної дії стало те, що документи, потрібні для вчинення нотаріальної дії, надані не були, а саме відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок, право власності не зареєстровано.
За змістом інформації Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» № 351 від 14.01.2026, в матеріалах інвентаризаційної справи на об`єкт нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , правовстановлюючі документи не містяться (а.с.89).
Відповідно до п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Згідно зі ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається після смерті особи.
Приписами ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Частиною 1 статті 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, яка була чинною до 07.07.1994, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.
Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.
До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.
Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.
На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.
Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затв. заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.
За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.
З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що право власності померлого ОСОБА_2 на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується витягом з погосподарської книги (а.с. 24).
З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію нерухоме майно, збудоване до 05.08.1992, при набутті права власності на такі об`єкти.
Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.
Відповідно до технічного паспорту від 12.10.1990 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 зазначений житловий будинок з господарськими спорудами побудований відповідно в період з 1970-1989 роки.
Таким чином, з урахуванням факту побудови у 1970-1989 роках будинку з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , введення такого будинку з господарськими спорудами в експлуатацію не потребується. 
Відповідно до ст. 25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України №19-32/319 від 21.02.2005, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку.
Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Таким чином, враховуючи те, що право позивача ОСОБА_1 на спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 , на житловий будинок з господарськими спорудами зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та неможливість оформити це право у відповідності до чинного законодавства у нотаріальному порядку через відсутність у неї відповідних правовстановлюючих документів на спадкове майно, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд не стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, оскільки у позовній заяві представник позивача просила такі витрати з відповідача не стягувати. 
На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 12, 13, 19, 23, 76-83, 89, 141, 247, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд – 

УХВАЛИВ: 

Позов ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Погосян Маргарита Арсенівна, до Біленьківської об`єднаної територіальної громади в особі Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору – приватний нотаріус Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Карташова Т.М. про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок та господарські споруди– задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: житловий будинок літ. «А», літня кухня літ. «В», гараж літ. «Б», сарай літ. «в», сарай літ. «Д», сарай літ. «Е», сарай літ. «Ж», навіс літ. «в1», ворота з хвірткою № 1, паркан № 2, паркан № 3.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Представник позивача – адвокат Погосян Маргарита Арсенівна, РНОКПП НОМЕР_4 адреса для листування: 69005, м. Запоріжжя, а/с 1155.
Відповідач: Біленьківська об`єднана територіальна громада в особі Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, код у ЄДРПОУ 04353008, місцезнаходження: 70441, Запорізька область, Запорізький район, с. Біленьке, вул. Центральна, буд. 20.
Третя особа: приватний нотаріус Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Карташова Т.М., адреса: 69089, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Героїв 37-го батальйону, буд. 65, прим. 28.

Суддя          А.В. Качан