ОСНОВ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ХАРКОВА

Справа № 646/8122/25 
№ провадження 2/646/1244/2026 

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2026 року      місто Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова у складі 
головуючої судді Іщенко О. В., 
секретар судового засідання Петренко А. О.,
учасники справи: 
представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» Саркісян Н. А.,
відповідач ОСОБА_1 ,
розглянувши відповідно до приписів частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України у порядку заочного розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Основ`янського районного суду міста Харкова цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції позивача; заяви, клопотання учасників справи; інші процесуальні дії у справі 
До Основ`янського районного суду міста Харкова надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» в особі представника Саркісяна Н. А. до ОСОБА_1 з вимогою стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 332741 від 24 грудня 2021 року у розмірі 25 611,00 гривень, з яких: 15 652,00 гривень - прострочена заборгованість по тілу кредиту, 9 959,00 гривень - прострочені проценти за кредитом.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 24 грудня 2021 року ОСОБА_1 подав до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІЗІ КРЕДИТ» заяву на отримання кредиту № 436822, у якій просив видати йому кредит у розмірі 16 000,00 гривень.

У той же день на підставі вказаної вище заяви між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІЗІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 332741.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ІЗІ КРЕДИТ» свої зобов`язання за кредитним договором № 332741 виконало у повному обсязі, надавши відповідачу кошти на особисті потреби у розмірі, визначеному договором.

ОСОБА_1 , у свою чергу, зобов`язання за кредитним договором не виконував - не сплачував щомісячні платежі за кредитом та проценти за користування кредитом.

26 березня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІЗІ КРЕДИТ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» укладено договір факторингу № Ф-25/2, за умовами якого до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» перейшло право вимоги, зокрема, до ОСОБА_1 за кредитним договором № 332741 від 24 грудня 2021 року.

Відповідач станом на 26 березня 2025 року має заборгованість у розмірі 25 611,00 гривень, яка складається із: простроченої заборгованості по тілу кредиту у сумі 15 652,00 гривень та прострочених процентів за кредитом у сумі 9 959,00 гривень, яку позивач, керуючись статтями 512, 514, 526, 527, 530, 536, 610, 611, 625, 629, 1048, 1054 Цивільного кодексу України, просить суд стягнути з відповідача на свою користь.
Окрім того, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь судовий збір у розмірі 2 422,00 гривень.

Ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін у відкритому судовому засіданні.
У судові засідання представник позивача не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином; у позовній заяві просив розглянути справу без його участі та зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі.
Відповідач у судові засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв/клопотань від нього до суду не надходило. Відзив на позовну заяву не надходив.
За загальним правилом частини першої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
При цьому відповідно до частини четвертої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Частиною першою статті 280 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, у зв`язку із неодноразовою неявкою відповідача у судові засідання та не повідомлення ним про причини такої неявки, не подання відзиву на позовну заяву та ураховуючи згоду позивача на ухвалення заочного рішення по справі постановив розглядати справу у порядку заочного розгляду справи за наявними у справі матеріалами.
Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову тощо) не вчинялось.
Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
24 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІЗІ КРЕДИТ» із підписаною власноручно заявою № 436822, у якій просив видати йому кредит у розмірі 16 000,00 гривень строком на 31 тиждень.
У той же день між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІЗІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 332741.
Відповідно до розділу ІІ. договору кредитодавець надає позичальнику в кредит грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 16 000,00 гривень на особисті потреби, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у договорі.
Сума кредиту, яка зазначена у цьому договорі, надається позичальнику в готівковій формі у національній валюті України не пізніше наступного робочого дня з дати підписання цього договору.
Кредит надається на умовах терміновості, повернення та платності.
Відповідно до пункту 5.2. договору реальна (ефективна) річна процентна ставка за кредитом є фіксованою та становить 2 056,13 %.
Згідно із пунктом 5.4. договору сума щотижневого платежу в рахунок погашення кредиту та сплати процентів визначається графіком платежів. З урахуванням ануїтетного характеру платежів за користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю 366,60 % (процентів) річних від суми кредиту з першого по 18 платіж та 1,57 % (процентів) річних за всіма наступними платежами до останнього платежу згідно з графіком платежів, у розрахунку з потижневою сплатою - 7,05 % (процентів) з 1 по 18 платіж та 0,03 % (процентів) за всіма наступними платежами до останнього платежу, за період дії договору - 127,29 % процентів.
Додатком № 2 до кредитного договору № 332741 від 24 грудня 2021 року є графік платежів та таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.
Як встановлено зі змісту паспорта споживчого кредиту, основними умовами кредитування з урахуванням побажань споживача є: тип кредиту - фінансовий кредит, сума/ліміт кредиту - 16 000,00 гривень, строк кредитування - 31 тиждень.
У якості інформації щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача зазначено таке: процентна ставка, відсотків річних - 366,60 % з першого по 18 платіж, 1,57 % річних за всіма наступними платежами до останнього платежу; тип процентної ставки - фіксована.
Інформація, наведена у паспорті споживчого кредиту, зберігає чинність та є актуальною до 24 грудня 2021 року.
Кредитний договір № 332741, додатки до нього та паспорт споживчого кредиту підписано ОСОБА_1 24 грудня 2021 року власноручно.
На підтвердження виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «ІЗІ КРЕДИТ» зобов`язань за кредитним договором № 332741 від 24 грудня 2021 року позивач надав видатковий касовий ордер від 24 грудня 2021 року, згідно із яким 24 грудня 2021 року ОСОБА_1 було видано грошові кошти у сумі 16 000,00 гривень.
26 березня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІЗІ КРЕДИТ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» було укладено договір факторингу № Ф-25/2.
Відповідно до пункту 1.4. вказаного вище договору права вимоги переходять до фактора з дати оплати фактором клієнту суми фінансування (ціни продажу), що передбачена цим договором, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості.
Як зазначено у пункті 5.11. договору, платою клієнта фактору за фінансування під відступлення права вимоги згідно з цим договором є сума у розмірі 100,00 гривень без ПДВ, яку клієнт сплачує на зазначений у реквізитах до цього договору банківський рахунок фактора.
26 березня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» сплатило на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «ІЗІ ФІНАНС» визначену пунктом 5.11. договору факторингу № Ф-25/2 плату у розмірі 100,00 гривень.
Як встановлено з реєстру боржників № 1 від 26 березня 2025 року до договору факторингу № Ф-25/2 від 26 березня 2025 року, до позивача перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 332741 від 24 грудня 2021 року на загальну суму 25 611,00 гривень, яка складається із: заборгованості за сумою (тілом) кредиту - 15 652,00 гривень, заборгованості за процентами - 9 959,00 гривень.
На підтвердження розміру заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 332741 від 01 квітня 2025 року позивачем надано деталізацію нарахувань та обліку платежів за кредитним договором № 332741 станом на 01 квітня 2025 року.
Зі змісту вказаного вище документа встановлено, що заборгованість відповідача за кредитним договором № 332741 від 01 квітня 2025 року становить 25 611,00 гривень та складається з: заборгованості за сумою (тілом) кредиту - 15 652,00 гривень та заборгованості за процентами за користування кредитом - 9 959,00 гривень.
У період з 31.12.2021 по 29.07.2022 ОСОБА_1 у рахунок погашення заборгованості було сплачено грошові кошти у загальному розмірі 10 526,00 гривень.
Отже, як убачається з наведених вище обставин справи, спірні правовідносини виникли між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС», яке набуло право вимоги у Товариства з обмеженою відповідальністю «ІЗІ КРЕДИТ», як кредитодавцем, та фізичною особою ОСОБА_1 - споживачем фінансових послуг.
Мотивована оцінка щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову; норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування
Відповідно до положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із частиною першою статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною третьою статті 12 та частиною першою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються учасниками цивільної справи.
Відповідно до статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно із положеннями статті 77 Цивільного процесуального кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Відповідно до статті 80 Цивільного процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною другою статті 95 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Відповідно до абзацу першого частини першої статті 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно із частиною першою статті 1078 Цивільного кодексу України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до статті 1082 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.
Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Оцінивши надані позивачем докази у їх сукупності, зокрема, договір факторингу № Ф-25/2 від 26 березня 2025 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІЗІ КРЕДИТ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС», докази здійснення фактором оплати, передбаченої умовами договору, а також реєстр боржників № 1 від 26 березня 2025 року до зазначеного договору, суд доходить висновку, що право грошової вимоги за кредитним договором № 332741 від 24 грудня 2021 року було належним чином відступлено первісним кредитором позивачу.
Так, матеріалами справи підтверджується, що фактором виконано умови договору щодо сплати клієнту визначеної договором плати, що відповідно до пункту 1.4. договору є підставою для переходу до фактора прав вимоги до боржників.
Згідно із реєстром боржників № 1 від 26 березня 2025 року до договору факторингу № Ф-25/2, до позивача перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 332741 від 24 грудня 2021 року на загальну суму 25 611,00 гривень, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 15 652,00 гривень та заборгованості за процентами у розмірі 9 959,00 гривень.
Отже, суд уважає доведеним факт набуття позивачем права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 332741 від 24 грудня 2021 року.
Відповідно до частин першої та другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із змістом статей 626 та 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із приписами частин першої та третьої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Згідно із приписами частин першої, четвертої, п`ятої та сьомої статті 12 Закону України «Про споживче кредитквання» у договорі про споживчий кредит зазначаються: найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; загальний розмір наданого кредиту; порядок та умови надання кредиту; строк, на який надається кредит; необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися);  інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; порядок дострокового повернення кредиту; відповідальність сторін за порушення умов договору.
У разі укладення договору про споживчий кредит на умовах кредитування рахунку в ньому має бути передбачено, що кредитодавець має право вимагати повністю повернути суму кредиту в будь-який час із визначенням строку попередження споживача про таку вимогу.
Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Зміна умов договору про споживчий кредит можлива тільки за згодою сторін. Умова договору про споживчий кредит про можливість внесення до договору змін в односторонньому порядку є нікчемною.

Згідно із приписами статті 1055 Цивільного кодексу України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до частин першої - третьої статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у редакції на час виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Позивач, пред`являючи позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 436822 від 24 грудня 2021 року у розмірі 25 611,00 гривень, яка складається з: простроченої заборгованості по тілу кредиту - 15 652,00 гривень, прострочених процентів за кредитом - 9 959,00 гривень, обгрунтував право вимоги до відповідача, зокрема, тим, що останній 24 грудня 2021 року власноручно підписав заяву на видачу кредиту № 436822, кредитний договір № 332741 та додатки до нього. Підписанням зазначених документів відповідач підтвердив своє ознайомлення з умовами кредитування, погодився з ними та взяв на себе зобов`язання належним чином виконувати умови кредитного договору, зокрема, щодо повернення отриманих кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом у встановлені договором строки.

Судом встановлено, що заява на видачу кредиту № 436822 від24 грудня 2021 року, кредитний договір № 332741 від 24 грудня 2021 року, додаток № 2 до нього та паспорт споживчого кредиту містять власноручні підписи ОСОБА_1 .
Факт надання відповідачу кредитних коштів у розмірі 16 000,00 гривень підтверджується наявним в матеріалах справи видатковим касовим ордером від 24 грудня 2021 року, який містить підписи керівника та головного бухгалетра Товариства з обмеженою відповідальністю «ІЗІ КРЕДИТ» та позичальника ОСОБА_1 .
З картки № НОМЕР_1 обліку виконання кредитного договору № 332741 станом на 15 квітня 2025 року убачається, що ОСОБА_1 у рахунок погашення кредитної заборгованості було внесено грошові кошти у загальному розмірі 10 256,00 гривень.
Зазначена вище інформація узгоджується з даними, що містяться у деталізації нарахувань та обліку платежів за кредитним договором № 332741 станом на 01 квітня 2025 року, долученій позивачем до матеріалів справи.
У постанові Верховного Суду від 10 грудня 2020 року у справі № 910/14900/19 зазначено, що за загальним правилом підтвердженням здійснення господарської операції є саме первинні документи бухгалтерського обліку, до яких належать усі документи в їх сукупності, складені щодо господарської операції, що відповідають вимогам закону, зокрема статті 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні», та відображають реальні господарські операції. 
У постанові Верховного Суду від 24 червня 2021 року у справі № 686/19271/19, провадження № 61-9459св20, зазначено, що згідно зі статтями 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 29 грудня 2017 року № 148, визначено, що це Положення розроблено відповідно до Закону України «Про Національний банк України» і визначає порядок ведення касових операцій у національній валюті України юридичними особами (крім банків) та їх відокремленими підрозділами незалежно від організаційно-правової форми та форми власності, органами державної влади та органами місцевого самоврядування під час здійснення ними діяльності з виробництва, реалізації, придбання товарів чи іншої господарської діяльності, фізичними особами, які здійснюють підприємницьку діяльність, фізичними особами.
У пункті 3 Положення визначено, що касовий ордер - це первинний документ (прибутковий або видатковий касовий ордер), що застосовується для оформлення надходжень (видачі) готівки з каси. Касові операції - це операції суб`єктів господарювання між собою та з фізичними особами, пов`язані з прийманням і видачею готівки під час проведення розрахунків через касу з відображенням цих операцій у відповідних книгах обліку.
Відповідно до пункту 5 Положення суб`єкти господарювання здійснюють розрахунки готівкою між собою і з фізичними особами через касу як коштами, одержаними як готівкова виручка, так і коштами, одержаними із банків.
Пунктом 6 положення передбачено, що суб`єкти господарювання мають право здійснювати розрахунки готівкою протягом одного дня за одним або кількома платіжними документами: 1) між собою - у розмірі до 10 000 гривень включно; 2) з фізичними особами - у розмірі до 50 000 гривень включно.
Платежі понад установлені граничні суми проводяться через банки або небанківські фінансові установи, які в установленому законодавством порядку отримали ліцензію на переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунку, шляхом переказу коштів з поточного рахунку на поточний рахунок або внесення коштів до банку чи небанківської фінансової установи для подальшого їх переказу на поточні рахунки в банку.
Пунктом 26 Положення передбачено, що видача готівки з кас проводиться за видатковими касовими ордерами або видатковими відомостями. Документи на видачу готівки підписуються керівником і головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником. До видаткових ордерів додаються заяви на видачу готівки, розрахунки.
Про факт отримання та повернення коштів свідчать банківські виписки про зарахування чи повернення грошей із поточного рахунка, а також прибуткові та видаткові касові ордери в разі внесення грошей до каси підприємства.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 12 червня 2020 року в справі № 169/506/17, провадження № 61-37213св18.
З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що факт укладення кредитного договору та отримання відповідачем грошових коштів у розмірі 16 000,00 гривень підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, підписаними власноручно відповідачем документами, видатковим касовим ордером від 24 грудня 2021 року, який, відповідно до наведених вище правових норм, є первинним бухгалтерським документом.
З картки обліку виконання кредитного договору та деталізації нарахувань і платежів убачається, що відповідач частково виконував зобов`язання, однак, повного погашення основної суми кредиту (тіла кредиту) не здійснив, у зв`язку з чим утворилась прострочена заборгованість у розмірі 15 652,00 гривень.
Ураховуючи викладене вище, позовна заява в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» простроченої заборгованості за тілом кредиту у розмірі 15 652,00 гривень підлягає задоволенню.
Стосовно обгрунтування позивачем наявності заборгованості по відсоткам та її розміру суд зазначає таке.

Як убачається зі змісту пункту 5.4. кредитного договору № 332741 від 24 грудня 2021 року сума щотижневого платежу в рахунок погашення кредиту та сплати процентів визначається графіком платежів. З урахуванням ануїтетного характеру платежів за користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю 366,60 % (процентів) річних від суми кредиту з першого по 18 платіж та 1,57 % (процентів) річних за всіма наступними платежами до останнього платежу згідно з графіком платежів, у розрахунку з потижневою сплатою - 7,05 % (процентів) з 1 по 18 платіж та 0,03 % (процентів) за всіма наступними платежами до останнього платежу, за період дії договору - 127,29 % процентів.
Згідно із деталізацією нарахувань та обліку платежів за кредитним договором № 332741 станом на 01 квітня 2025 року, у період з 31 грудня 2021 року по 06 травня 2022 року (1-18 тижні користування кредитними коштами) відсотки нараховувалися відповідно до умов договору за ставкою 366,60 % річних.
У подальшому, з 06 травня 2022 року по 29 липня 2022 року, нарахування процентів здійснювалося за ставкою 1,57 % річних, що також відповідає погодженим сторонами умовам кредитного договору.
Отже, дослідженими доказами підтверджується, що нарахування процентів за кредитним договором № 332741 від 24 грудня 2021 року здійснювалося у межах строку його дії та відповідно до умов, погоджених сторонами у пункті 5.4 договору, з урахуванням встановлених процентних ставок у різні періоди користування кредитом.
Наведені відомості деталізації нарахувань узгоджуються з положеннями договору та свідчать про правильність застосування процентної ставки протягом усього періоду користування ОСОБА_1 кредитними коштами.
За таких обставин суд дійшов висновку, що вимога Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за процентами у розмірі 9 959,00 гривень є обґрунтованою, підтвердженою належними доказами, тому, підлягає задоволенню.
Відповідно до частин першої та другої статті 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
У постанові Верховного Суду від 12.04.2023 у справі № 569/15311/21 зазначено, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника (іпотекодавця) на користь банку, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню. 
Отже, ураховуючи наведене вище, оцінивши надані позивачем докази та встановлені відповідно ним обставини справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд доходить висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до частин першої та другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Ураховуючи, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» задоволено в повному обсязі, суд уважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача сплачений ним судовий збір у сумі 2 422,40 гривень.
Керуючись статтями 2, 76, 89, 141, 259, 263 - 265, 280, 282, 289, 352, 354 та 355 Цивільного процесуального кодексу України, -
УХВАЛИВ: 
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 332741 від 24 грудня 2021 року у розмірі 25 611 (двадцять п`ять тисяч шістсот одинадцять) гривень 00 копійок, з яких: 15 652,00 гривень - прострочена заборгованість по тілу кредита, 9 959,00 гривень - прострочені проценти за кредитом.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. 
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. 
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не були вручені в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 
Повний текст заочного рішення складено 13 березня 2026 року. 
Учасники справи: 
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС», ЄДРПОУ: 42436323, місцезнаходження: вулиця Саперне поле, будинок 12, офіс 1007, місто Київ, 01042; номер телефона: +380443649217, email: 42436323@ukr.net;
Представник позивача: Саркісян Норайр Арменович, РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: вулиця Саперне поле, будинок 12, офіс 1007, місто Київ, 01042; номер телефона: НОМЕР_3 , email: ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; номер телефона: НОМЕР_5 .

Суддя О. В. Іщенко