ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/243/26 Справа № 705/7179/25 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП 	Головуючий у І інстанції Піньковський Р. В.   Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю. В.	

 	 	

 	 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2026 року  м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06 лютого 2026 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06 лютого 2026 року, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, постановлено стягнути судовий збір на користь держави 605,60 грн.
Як встановлено судом першої інстанції, водій ОСОБА_1 21.11.2025 о 00 годині 34 хвилин в м. Умань по вул. Залізняка, 2, керував автомобілем SKODA SUPERB д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння – різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови. Від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера Драгер відмовився на місці, також від проходження освідування в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. 
Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив її скасувати, а справу закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Обґрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що судовий розгляд проведено у його відсутність.
У працівників поліції були відсутні підстави для зупинки транспортного засобу, так як не було факту порушення ПДР.
В матеріалах справи відсутній акт огляду на стан алкогольного сп`яніння та письмове направлення на медичний огляд до закладу охорон здоров`я щодо нього.
Складаючи протокол про адміністративне правопорушення працівник поліції вніс до нього дані, які не відповідають дійсності, зокрема, про наявність в нього ознак алкогольного сп`яніння та вчинення дій, направлених на встановлення таких ознак, фактично відмова від проходження огляду в основному була спровокована, що безпосередньо вказує на те, що формальне посилання на відмову від такого огляду не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду в судове засідання не з`явився ОСОБА_1 , який не повідомив про поважні причини свого неприбуття, що, з огляду на вимоги ч. 6 ст. 294 КУпАП, не перешкоджає судовому розгляду по суті заявлених апеляційних вимог.

Перевіривши матеріали справи, які надійшли з місцевого суду і, обміркувавши над доводами апеляційної скарги, вважаю, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.
Так, відповідно до ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчують подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст.251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст.254-256 КУпАП.
Висновки судді про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають. 
Незважаючи на позицію ОСОБА_1 про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема даними:
- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 519009 від 21.11.2025, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, згідно якого водій 
ОСОБА_1 21.11.2025 о 00-34 годині в м. Умань по вул. Залізняка, 2, керував автомобілем SKODA SUPERB д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння – запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови. Від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера Драгер відмовився на місці та в медичному закладі, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП;
- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого у зв`язку з проведеним оглядом поліцейським у ОСОБА_1 виявлені ознаками – запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови. Від огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу Алкотест Драгер 6820 ОСОБА_1 відмовився;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, до закладу охорони здоров`я Уманська міська лікарня від 21.11.25, відповідно до якого, в результаті огляду, проведеного поліцейським у ОСОБА_1 виявлено ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нечітка мова, огляд не проводився у зв`язку з відмовою;
- рапорту поліцейського ВРПП Уманського РУП ГУНП в Черкаській області Скалій В.С. від 21.11.2025 про те, що під час патрулювання м.Умань, вул. Максима Залізняка, зупинено автомобіль Skoda superb н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , при перевірці документів у останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нечітка мова. Від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою Алкотест Драгер відмовився та в медичному закладі також в установленому законом порядку. На останнього складено протокол серії ЕПР 1 519009 за ч. 1 ст. 130 КУпАП;
- відеозаписів з відео реєстратора з бодікамери працівників поліції, використання яких передбачено ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» та Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 року №100, на яких зафіксовано обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. 
З відеозапису вбачається, що під час зупинки автомобіля під керування ОСОБА_3 та його спілкування з поліцейським останнім було неодноразово запропоновано водію пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу так і в найближчому медичному закладі, на що ОСОБА_3 не реагував і відповідний огляд так і не пройшов. Після чого працівники поліції склали відповідний протокол про адміністративне правопорушення, зі змістом якого ознайомили ОСОБА_1 та який відмовився його підписати.
Переглянутий відеозапис дає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
Наведені обставини свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та обґрунтованість його притягнення до адміністративної відповідальності. 
Судом першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив обґрунтований висновок про доведеність вчинення останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення.
Висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи.
Будь яких порушень вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції чи КУпАП, які б слугували підставою для скасування постанови місцевого суду, апеляційним судом не встановлено.
Доводи ОСОБА_1 про те, що в матеріалах справи відсутні акт огляду на стан алкогольного сп`яніння та письмове направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я є безпідставними, оскільки вказані документи долучені поліцейським до протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та наявні в матеріалах справи.
Матеріали провадження не містять відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, щодо оскарження цих дій, як і не містять результатів такого оскарження.
Таким чином, доводи апеляційної скарги, не спростовують вину ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.5 Правил дорожнього руху, тобто у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівника поліції.
Об`єктивних причин відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння апеляційним судом не встановлено.
Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не впливають на висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки склад вчиненого знайшов своє підтвердження під час розгляду справи судом першої та апеляційної інстанції. Ураховується практика Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване судове рішення не вимагає детальної відповіді на всі доводи висловлені сторонами, воно має дозволяти вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).
Враховуючи вищевикладене, вважаю, що адміністративне стягнення, накладене на  ОСОБА_1 в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, яка не містить альтернативи, відповідає положенням ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративне правопорушення.
Апеляційним судом не встановлено порушення вимог ст. 268 КУпАП, при розгляді справи судом першої інстанції, оскільки вимоги вказаної норми щодо належного сповіщення учасників судового розгляду та розгляду справи, дотримані в повному обсязі.
З огляду на викладене, вважаю, що постанова Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06 лютого 2026 року щодо ОСОБА_1 , є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування, та закриття провадження, як того просить апелянт, - відсутні. 

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя 

п о с т а н о в и в:

Постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06 лютого 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 – без задоволення. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Биба