Справа № 740/7485/25 
Провадження № 2/740/786/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2026 року м. Ніжин    
Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:
головуючого - судді Карпуся І.М.,
із секретарем судового засідання Кубрак Н.М.,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області про визнання права власності, 
встановив:

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду із позовом, у якому просять визнати:
- за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , з яких: на 1/4 частку - в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , на 1/4 – як за членом колишнього колгоспного двору;
- за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частку вказаного житлового будинку, як за членом колишнього колгоспного двору,
- за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частку зазначеного житлового будинку, як за членом колишнього колгоспного двору.
Позов аргументують тим, що житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1 , відносився до типу «колгоспний двір» і станом на 15.04.1991 в ньому мешкали і були прописані: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 .
Таким чином, усі вони були членами колгоспного двору і кожному з них належало по 1/4 частці вказаного житлового будинку.
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Спадщину за законом після померлої прийняв її чоловік – ОСОБА_3 , успадкувавши в тому числі і 1/4 частку вищевказаного будинку.
05.11.2025 ОСОБА_3 звернувся до Другої чернігівської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину на частину житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 . Проте нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину житлового будинку, у зв`язку з належністю будинку до типу «колгоспний двір». 
Реєстраційною службою Ніжинського міськрайонного управління юстиції позивачам в усній формі було відмовлено у реєстрації права власності на частки житлового будинку, як за членами колгоспного двору.
Враховуючи викладене, позивачі змушені звертатись за захистом своїх прав до суду.
Ухвалою судді 14.01.2026 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання по справі.
Сторони у підготовче судове засідання не з`явилися.
Позивачі надіслали заяву, в якій просили провести розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали.
Представник відповідача - Лосинівської селищної ради Ніжинського району надіслала заяву про проведення розгляду справи без їх участі та визнання позовних вимог.
У відповідності до ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Згідно ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та дійшов наступного висновку.
Судом установлено, що домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 мало статус колгоспного двору і станом на 15.04.1991 в будинку були зареєстровані та проживали: ОСОБА_3 – голова двору, ОСОБА_4 – дружина, ОСОБА_6 – дочка, ОСОБА_2 – дочка (а.с. 17).
Копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 підтверджується, що після реєстрації шлюбу ОСОБА_6 змінила прізвище на « ОСОБА_7 » (а.с. 9). 
Згідно копії свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 31.03.1992, виданого на підставі рішення виконкому Лосинівської селищної ради народних депутатів № 32 від 31.03.1992, житловий будинок, розташований у АДРЕСА_1 , належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_3 .
Згідно ст. 120 ЦК УРСР колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.
Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.
Колгоспний двір був припинений 15.04.1991, коли відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР № 885-ХІІ був введений в дію Закон України «Про власність».
Таким чином, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 мали рівне право на майно колгоспного двору, а значить, і на вказаний вище житловий будинок з господарськими спорудами, тобто по 1/4 частці кожен.
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 15).
Відповідно до копії спадкової справи № 315/2020, заведеної Другою ніжинською державною нотаріальною конторою, спадщину за законом після померлої ОСОБА_4 прийняв її чоловік ОСОБА_3 , а отже останній набув також право і на належну спадкодавцю 1/4 частку спірного будинку.
Постановою від 25.11.2025 державним нотаріусом Другої чернігівської державної нотаріальної контори, на яку покладено обов`язки по нотаріальному обслуговуванню населення Ніжинського району, відмовлено ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_4 на житловий будинок АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що у правоустановлюючому документі вказано, що житловий будинок належить колгоспному двору, при цьому зазначено лише голову колгоспного двору, а інформація про інших членів колгоспного двору відсутня (а.с. 16).
У роз`ясненнях, наданих у п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.
Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. 
Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. 
Частиною першою статті 316 ЦК України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. 
Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). 
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22.02.2012 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна.
Отже, виходячи з наведеного, оскільки відсутні правовстановлюючі документи з визначенням часток спадкодавиці ОСОБА_4 та позивачів, у зв`язку з належністю спірного будинку до категорії «колгоспний двір», позивачі позбавлені можливості відновити свої права у позасудовому порядку, тому їх права підлягають судовому захисту, шляхом визнання за ними права власності на відповідні частки житлового будинку АДРЕСА_1 , а саме: за ОСОБА_3 – на 1/2 частку спірного домоволодіння (з яких: 1/4 частка - належна йому, як члену колишнього колгоспного двору, 1/4 частка - успадкована після дружини ОСОБА_4 ), та за ОСОБА_1 і ОСОБА_2 - по 1/4 частці, як за членами колишнього колгоспного двору.
Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 підлягають задоволенню у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 15, 16, 263 - 265 ЦПК України, суд
ухвалив:
Позов задовольнити.
Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , право власності на 1/4 частку житлового будинку АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , право власності на 1/4 частку житлового будинку АДРЕСА_1 .
На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Суддя І.М. Карпусь