ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер № 643/14198/24
Номер провадження 22-ц/818/363/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2026 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Мальованого Ю.М.,
суддів: Пилипчук Н.П., Яцини В.Б.,
за участю:
секретаря судового засідання Шевченко В.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2025 року в складі судді Харченко А.М. по справі № 643/14198/24 за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2024 року Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» (далі- КП «ХТМ») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачі проживають за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачами послуг централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, які надає підприємство, згідно з Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та «Правил надання послуг з постачання теплової енергії», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830 та «Правил надання послуги з постачання гарячої води», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1182.
ОСОБА_2 , ОСОБА_1 не сплачували в повному обсязі за послуги теплопостачання, що призвело до утворення заборгованості у розмірі 20 455,67 грн за період з 01 березня 2011 року по 31 серпня 2016 року.
Споживачі не в повному обсязі сплачував вартість вказаних послуг за період з 01 вересня 2016 року по 31 жовтня 2024 року, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у загальному розмірі 103 042,58 грн, з яких: 
за послугу з постачання теплової енергії за період з 01 вересня 2016 року по 31 жовтня 2024 року – 93677,03 грн; 
за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01 листопада 2022 року по 31 жовтня 2024 року - 705,60 грн; 
за послугу з постачання гарячої води за період з 01 лютого 2022 року по 31 жовтня 2024 року - 1 528,14 грн; 
за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01 листопада 2022 року по 31 жовтня 2024 року 408,96 грн; 
за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01 лютого 2023 року по 31 жовтня 2024 року 1074,15 грн; 
інфляційні витрати у сумі 4095,42 грн та 3 % річних у розмірі 1 553,28 грн.
Посилаючись на вказані обставини, КП «ХТМ» просило стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 заборгованість за послуги з постачання теплової енергії та гарячої води у розмірі 103 042,558 грн, а також судові витрати.
Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2025 року позовні вимоги КП «ХТМ» задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь КП «ХТМ», заборгованість за послуги постачання теплової енергії за період з 01 березня 2011 року по 31 серпня 2016 року в розмірі 20 455 грн 67 коп.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь КП «ХТМ» заборгованість в сумі 103 042, 58 грн, з яких: 93 677,03 грн за послугу з постачання теплової енергії за період з 01 вересня 2016 року по 31 жовтня 2024 року; 705,60 грн за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01 листопада 2022 року по 31 жовтня 2024 року; 1 528,14 грн за послугу з постачання гарячої води за період з 01 лютого 2022 року по 31 жовтня 2024 року; 408,96 грн за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01 лютого 2022 року по 31 жовтня 2024 року; 1 074,15 грн за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01 лютого 2023 року по 31 жовтня 2024 року; 4 095,42 грн - інфляційні витрати; 1 553,28 грн - 3% річних.
Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь КП «ХТМ» судовий збір в розмірі 3 028,00 грн. в рівних частках по 1 009,33 грн з кожного.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачі є споживачами послуг, які надаються КП «ХТМ», проте належним чином зобов`язання щодо оплати наданих послуг з теплопостачання не виконували, що призвело до утворення заборгованості, яка підлягає стягненню у судовому порядку.
На вказане судове рішення засобами поштового зв`язку 20 червня 2025 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов КП «ХТМ» залишити без задоволення.
Апеляційна скарга мотивована тим, що його не було належним чином повідомлено про розгляд справи, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості подати відзив на позов та заяву про застосування строку позовної давності.
КП «ХТМ» звернулося до суду з позовом 21 листопада 2024 року, а тому позовні вимоги про стягнення заборгованості у розмірі 20455,67 грн за послугу з постачання теплової енергії за період з 01 березня 2011 року по 31 серпня 2016 року заявлені із порушенням строку позовної давності
03 березня 2022 року житловий будинок за АДРЕСА_2 постраждав внаслідок бойових дій, з цього часу послуги з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води не надавалися. При підготовці до опалювального сезону 2022-2023 роках у будинку було відновлено систему центрального опалення і теплоносій на прилади опалення було подано 06 листопада 2022 року, що підтверджено позивачем у відповіді № 07- 523/4513 від 13 червня 2026 року.
Нарахування 1 528,14 грн за послугу з постачання гарячої води за період з 01 лютого 2022 року по 31 жовтня 2024 року є неправомірним, оскільки послуга з постачання гарячої води не надавалася з 03 березня 2022 року, Відповідно є невірними розрахунки щодо нарахування 4 095,42 грн - інфляційних витрат; 1 553,28 грн - 3% річних.
Учасники справи правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористались.
У судове засідання апеляційного суду сторони-учасники судового розгляду не з`явилися.
Судові повістки-повідомлення про розгляд справи 09 квітня 2026 року, надіслані апеляційним судом на адреси сторін-учасників: 
Комунальним підприємством «Харківські теплові мережі» отримано в електронному кабінеті 08 серпня 2025 року (а.с. 58, т. 1);
ОСОБА_2 – повернуто на адресу апеляційного суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України є днем вручення судової повістки (а.с. 67–68, т. 1), крім того про день, час та місце судового засідання учасника повідомлено відповідно до частини 11 статті 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України (а.с. 59, т. 1)
ОСОБА_3 – повернуто на адресу апеляційного суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України є днем вручення судової повістки (а.с. 69–70, т. 1), крім того про день, час та місце судового засідання учасника повідомлено відповідно до частини 11 статті 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України (а.с. 61, т. 1);
ОСОБА_1 – повернуто на адресу апеляційного суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України є днем вручення судової повістки (а.с. 65–66, т. 1), крім того про день, час та місце судового засідання учасника повідомлено відповідно до частини 11 статті 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України (а.с. 60, т. 1). 
Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
Згідно частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. 
Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11).
Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» є постачальником послуг з теплопостачання в місті Харкові і надає послуги з теплопостачання в будинку за вказаною адресою.
Відповідно до відомості про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежу, внаслідок неповної та несвоєчасної сплати послуг за особовим рахунком № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 утворилась заборгованість за період з березня 2011 року по жовтень 2014 року борг в розмірі 124511,94 грн за послугу з постачання теплової енергії; 1528,14 грн за послугу з постачання гарячої води (а.с. 4-5).
Згідно з відомості про нарахування та оплату за абонентське обслуговування по послузі з постачання теплової енергії, по послузі з постачання гарячої води, а також з відомості про нарахування та оплату за обслуговування ВБС теплопостачання та обслуговування ВБС постачання гарячої води вбачається, що за вказаним особовим рахунком утворилась заборгованість у розмірі: 408,96 грн - за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01 листопада 2022 року по 31 жовтня 2024 року; 1 074,15 грн - за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01 лютого 2023 року по 31 жовтня 2024 року (а.с. 6-7).
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.
Стаття 543 ЦК України передбачає, що в разі солідарного обов`язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсягу як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
Пунктом 1 статті 7 Закону передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.
При цьому, такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до частин 1, 3 статті 9 вказаного Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Розмір плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюється залежно від капітальності, рівня облаштування та благоустрою.
Обов`язок щодо оплати власниками квартир та споживачами житлово-комунальних послуг, крім вищенаведених положень законодавства, закріплений також у статті 162 ЖК України.
Частиною 6 статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Відповідно до вимог статті 25 Закону України «Про теплопостачання» у разі відмови оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.
Пунктами 33, 35 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року за № 830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2021 року № 1022), передбачено, що плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем складається з:
плати за послугу, визначеної відповідно до цих Правил та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання;
плати за абонентське обслуговування, визначеної виконавцем, розмір якої не може перевищувати граничного розміру, встановленого Кабінетом Міністрів України;
плати за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної послуги, що визначається окремим договором між виконавцем та співвласниками багатоквартирного будинку.
Розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів.
Відповідно до Порядку обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 15 серпня 2019 року № 219) технічне обслуговування складається з комплексу робіт, спрямованих на підтримку справності елементів систем чи завданих параметрів та режимів роботи обладнання внутрішньобудинкових систем за допомогою огляду, налагодження, регулювання і випробування систем, заміни швидкозношуваних елементів, заправки витратними матеріалами змащення тощо.
Обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води багатоквартирного будинку (далі - внутрішньобудинкові системи) здійснюється виконавцем та включає комплекс робіт з технічного обслуговування та проведення поточного ремонту внутрішньобудинкових систем від зовнішньої поверхні стіни будинку до точки приєднання житлового (нежитлового) приміщення протягом усього періоду їх експлуатації.
Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та є усталеним у практиці Верховного Суду, зокрема, підтриманий у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 761/48615/18-ц, провадження № 61-14819 св 20, від 09 червня 2021 року у справі № 303/7554/16-ц, провадження № 61-20523св19, від 28 липня 2021 року у справі № 554/7740/17, провадження № 61-13603св19.
Під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги.
Встановивши, що КП «ХТМ» надає послуги з централізованого опалення у квартирі АДРЕСА_1 , суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за вказані послуги.
Між тим, щодо розміру суми, яка підлягає стягненню суд виходить з такого.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Інститут позовної давності виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 ЦК України).
Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина 4 статті 267 ЦК України).
Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (частина 3 статті 267 ЦК України).
За частиною 1, 3 статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.
Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.
Законом України від 17 березня 2020 року № 530-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина 2 статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).
Законом України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням хвороби COVID-19» (далі Закон № 540-ІХ), який набрав чинності 02 квітня 2020 року продовжено позовну давність на період карантину. 
Законом № 540-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».
У постановах Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 (провадження № 61-5238св22) та від 20 квітня 2023 року у справі № 728/1765/21 (провадження № 61-6640св21) зазначено, що «у пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)».
З урахуванням пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та часу введення в Україні карантину у межах позовної давності знаходиться період з березня 2017 року.
Згідно з п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, постачання холодної та гарячої води, плата за житлово-комунальні послуги вноситься власниками квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20 числа, що настає за розрахунковим. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води або до затверджених нормативів (норм) споживання.
Отже, зважаючи на вказані вимоги закону, відсутні підстави для застосування наслідків спливу строку позовної давності щодо платежів, строк виконання яких мав наступити після березня 2017 року.
У постанові Великої Палати Верховного Суду 11 жовтня 2023 року у справі №756/8056/19 (провадження № 14-94цс21) зазначено, що «суд апеляційної інстанції вправі прийняти до розгляду заяву про застосування позовної давності лише за умови, що відповідач у справі не був належним чином повідомлений судом першої інстанції про день та час судового розгляду справи, чи у разі інших поважних причин, які об`єктивно позбавляли особу зробити в суді першої інстанції таку заяву, внаслідок чого було порушено принцип процесуальної рівності сторін. Проте апеляційний суд, розглядаючи справу, не перевірив, чи був відповідач ОСОБА_3 належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, та, відповідно, і не з`ясував наявність підстав для вирішення поданої ним заяви про застосування позовної давності на стадії апеляційного розгляду. В апеляційній скарзі ОСОБА_3 акцентував увагу суду на тому, що не був повідомлений судом першої інстанції про день, час та місце розгляду справи і справу розглянуто за його відсутності. Вказані обставини є обов`язковою підставою для скасування судового рішення в силу положень пункту 3 частини 3 статті 376 ЦПК України».
Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 зазначає, що його не було належим чином повідомлено про розгляд справи, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості надати свої заперечення проти вимог КП «ХТМ».
Як вбачається з матеріалів справи провадження по справі відкрито 26 листопада 2024 року, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Копія ухвали суду від 26 листопада 2024 року разом з позовною заявою, які були направлені відповідачам, було повернуто до суду першої інстанції без вручення за закінченням терміну зберігання. Рішення по справі ухвалено 19 лютого 2025 року.
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 127/2871/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17 зроблено висновок, що «приписи ЦПК України як на момент ухвалення заочного рішення, так і на момент розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду не дозволяють дійти висновку, що повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи. Окрім того, за змістом висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не свідчить про відмову сторони від одержання повістки чи про її незнаходження за адресою, повідомленою суду».
За таких обставин відсутні підстави вважати, що відповідач був належним чином повідомлена про розгляд справи, що не виключає можливість застосування наслідків спливу строку позовної давності у суді апеляційної інстанції.
Як вбачається з Відомості про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежів, що складена КП «ХТМ» з урахуванням строків позовної давності за період з лютого 2017 року по лютий 2024 року заборгованість відповідачів становить 63372,6 грн та саме ця сума підлягає стягненню на користь позивача.
Отже, рішення суду в частині стягнення заборгованості за період з 01 березня 2011 року по березень 2017 року підлягає скасуванню з ухваленням нового про залишення позову в цій частині без задоволення.
В іншій частині судова колегія не вбачає підстав для скасування судового рішення.
Доводи ОСОБА_1 про відсутність підстави для стягнення заборгованості за 2022 рік є необґрунтованими, оскільки відповідно до наведеного листа КП «ХТМ» при підготовці до опалювального сезону 2022-2023 роках у будинку було відновлено систему центрального опалення і теплоносій на опалення було подано 06 листопада 2022 року. Зазначені обставини відображені у розрахунку заборгованості.
Вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат та 3% річних також є обґрунтованими, оскільки вказані суми нараховано за період з березня 2019 року по листопад 2021 року.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.
Отже, рішення суду підлягає зміні шляхом зменшення розміру заборгованості за послуги, надані КП «ХТМ», що підлягає стягненню з 117 849,55 грн до 67 089,45 грн, а загальної суми з урахуванням статті 625 ЦК України з 123 498,25 грн до 72 738,15 грн.
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).
При зверненні до суду з позовною заявою КП «ХТМ» сплачено 3028 грн (а.с. 1).
При звернення з апеляційною скаргою ОСОБА_1 сплачено 4542 грн (а.с. 31, 49).
Зважаючи, що позовні вимоги підприємства задоволено частково, а саме на 58,90 % (72738,15 / 123498,25) х 100%, КП «ХТМ» має бути відшкодовано 1783,49 грн (3028 х 85,52%), а саме по 594,50 грн з кожного відповідача.
ОСОБА_1 має бути компенсовано 1866,76 грн (4542 х 41,9%) судового збору.
За частиною 10 статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
За таких обставин з КП «ХТМ» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 1272,26 грн (1866,76 - 594,50) судового збору.
Керуючись ст. ст. 367, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Московського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2025 року змінити.
Позовні вимоги про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованості за послуги з постачання теплової енергії за період з 01 березня 2011 року по 31 серпня 2016 року залишити без задоволення.
Зменшити розмір заборгованості за послуги з теплопостачання, що підлягає солідарному стягненню з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 АДРЕСА_3 ), ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 ) на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (м. Харків, вул. Мефодіївська, 11, код ЄДРПОУ 31557119) за послугу з постачання теплової енергії за період з 01 вересня 2016 року по 31 жовтня 2024 року з 93 677,03 грн до 63372 (шістдесят три тисячі триста сімдесят дві) грн 60 коп. 
Зменшити розмір судового збору, зо підлягає стягненню з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 АДРЕСА_3 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 ) на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (м. Харків, вул. Мефодіївська, 11, код ЄДРПОУ 31557119) з 1009 грн 33 коп. до 594 (п`ятсот дев`яносто чотири) грн 04 коп. з кожного.
Стягнути з Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (м. Харків, вул. Мефодіївська, 11, код ЄДРПОУ 31557119) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) 1272 (одна тисяча двісті сімдесят дві) грн 26 коп. судового збору.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 14 квітня 2026 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді Н.П. Пилипчук

В.Б. Яцина