КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

апеляційне провадження №22-ц/824/1460/2026
справа №752/19700/24

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2026 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.
суддів Желепи О.В., Соколової В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 03 червня 2025 року, ухваленого під головуванням судді Слободянюк А.В.,
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:
1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову.
У вересні 2024 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулось до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позову вказує, що 30 березня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №8873621, за умовами якого відповідач отримав 15 000 грн, у зв`язку із чим зобов`язаний повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі, передбачені договором. Проте позичальник не здійснив повернення кредиту та не сплатив комісію і проценти.
Договір №8873621 укладено в електронній формі відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію», відповідачем договір підписано за допомогою одноразового ідентифікатора. Добровільне укладення відповідачем кредитного договору підтверджується заповненою відповідачем анкетою-заявою на кредит №8873621 від 30 березня 2023 року.
Відповідач зі свого боку не виконав умов Кредитного договору, у зв`язку із чим за відповідачем утворилась заборгованість у загальному розмірі 60 375,00 грн та складається з:
- 15 000,00 грн ? прострочена заборгованість за сумою кредиту;
- 43 875,00 грн ? прострочена заборгованість за сумою відсотків;
- 1500,00 грн ? прострочена заборгованість за комісією.
26 липня 2023 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали договір відступлення прав вимоги №101-МЛ, за умовами якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги за кредитним договором №8873621 від 30 березня 2023 року. Сума та розрахунок за кредитним договором передано позивачу від первісного кредитора на умовах договору відступлення права вимоги.
Відповідачу надіслано письмову претензію про погашення наявної заборгованості №22905534/220 від 22 липня 2024 року. 
Первісний кредитор на підставі договору відступлення права вимоги передав позивачу матеріали кредитної справи, а також довідку про ідентифікацію відповідача при укладені кредитного договору. Акцепт договору відповідачем вчинено за допомогою одноразового ідентифікатора.
Мотивуючи наведеним, просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №8873621 від 30 березня 2023 року у розмірі 60 375,00 грн, сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
2. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 03 червня 2025 року відмовлено у задоволенні позовних вимог. 
Відмовляючи у позові, суд першої інстанції вказав, що позивачем не надано належних та допустимих доказів надсилання відповідачу електронного повідомлення на укладення електронного договору, вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, реєстрації, створення особистого кабінету та проведення ідентифікації відповідача при вході в особистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».
Надані позивачем докази на підтвердження доводів позову суд відхилив з посиланням на те, що такі створені позивачем або первісним кредитором, їх створення залежало від волевиявлення первісного та нового кредиторів та не можуть бути перевірені, відтак не можуть уважатись безспірними доказами доводів позову. 
Суд, зокрема, зауважив, що в матеріалах справи відсутні докази належності вказаного номеру телефона та номеру банківського рахунку відповідачу, відсутні докази підписання договору відповідачем ідентифікатором, що був направлений на вказаний номер телефону.
Суд вказав на відсутність первинних бухгалтерських документів на підтвердження виникнення та існування кредитної заборгованості. Наданий позивачем платіжний документ суд відхилив як такий, що не відповідає вимогам закону.
Суд вказав на відсутність у матеріалах справи доказів щодо переуступки прав вимоги від первісного кредитора до позивача, оскільки реєстр боржника (відповідача) не містить підписів усіх сторін договору відступлення права вимоги.
3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Не погодившись з ухваленим рішенням, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» подано апеляційну скаргу.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на неповноту з`ясування судом обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального права.
Вказує, що кредитний договір укладено в електронній формі за допомогою одноразового ідентифікатора у відповідності до положень Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав договір за допомогою одноразового ідентифікатора із кодом для підписання договору у вигляді смс-повідомлення на номер телефону, використаний відповідачем для підписання відповіді про прийняття пропозиції товариства щодо укладення кредитного договору.
Вказує, що довідкою про надсилання одноразового ідентифікатора відповідачу, наданою первісним кредитором, підтверджується те, що відповідач був зареєстрований в інформаційно-телекомунікаційній системі (ІТС) ТОВ «Мілоан» шляхом введення одноразового ідентифікатора, направленого на номер телефону, який самостійно вказав при заповнені Анкеті-заяві на отримання кредиту. Така довідка є не лише технічним доказом надсилання коду, а й підтвердженням завершення процедури ідентифікації відповідача в електронній системі ТОВ «Мілоан» відповідно до умов укладення договору споживчого кредитування, що підтверджує належне волевиявлення сторін та вказує на укладення кредитного договору в порядку, визначеному чинним законодавством України.
Зазначає, що підписанням кредитного договору відповідач підтвердив ознайомлення із правилами надання коштів у позику, оскільки таке ознайомлення передує підписанню договору.
Вказує, що ТОВ «Мілоан» не є банком, а є небанківською (фінансовою) установою, яка не здійснює відкриття, обслуговування банківських рахунків фізичних осіб, та не має обов`язку формувати облікові документи за кредитними зобов`язаннями позичальників згідно Закону України «Про банки та банківську діяльність». ТОВ «Мілоан» надає послуги з кредитування фізичних осіб, шляхом переказу кредитних коштів на підставі укладених кредитних договорів на банківські реквізити (банківську картку), що вказують позичальники в тексті анкет-заяв на отримання кредиту.
Умовами укладеного кредитного договору передбачено, що кошти надаються позичальнику в безготівковій формі на банківську картку, вказану власноручно позичальником при укладанні договору.
Вказує, що платіжне доручення №8873621 від 30 березня 2023 року містить всі необхідні реквізити для ідентифікації безготівкового переказу коштів відповідачу на виконання ТОВ «Мілоан» своїх обов`язків відповідно до умов кредитного договору. Безпосередньо переказ кредитних коштів ТОВ «Мілоан» здійснювався через платіжні сервіси АТ КБ «Приватбанк» без відкриття рахунків та емітування у цьому банку платіжної картки відповідача.
Зазначає, що Реєстр боржників до договору відступлення прав вимог, крім відомостей про ОСОБА_1 , містить персональні данні інших осіб, тому суду надано витяг із такого реєстру із зазначенням відомостей лише щодо відповідача у цій справі. Витяг з реєстру боржників, завірений печаткою позивача та підписом особи, що сформувала витяг, відображає інформацію про відступлення права вимоги щодо конкретного боржника та номера відповідного договору.
Уважає, що у разі, якщо у суду виникали сумніви щодо неналежність і недопустимість таких наданих позивачем доказів, суд не був позбавлений права за власної ініціативи витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. 
Мотивуючи наведеним, просить рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 03 червня 2025 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Стягнути з ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору 3633,60 грн.
Одночасно із подання апеляційної скарги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заявлено клопотання про витребування у АТ КБ «ПриватБанк» інформації.
Клопотання мотивовано тим, що АТ КБ «ПриватБанк» не має правових підстав на розкриття позивачу як вторинному кредитору банківської таємниці стосовно рахунку ОСОБА_1 , тому позивач позбавлений можливості самостійно звернутися до банку для отримання документа на підтвердження перерахунку коштів за кредитним договором №8873621 на рахунок відповідача.
Позивачу та первісному кредитору невідомий повний номер платіжної картки. Повний номер картки вводиться позичальником та автоматично зашифровується і зберігається у самій платіжній системі, через яку здійснюються платежі.
Вказує, що емітента платіжної картки АТ КБ «ПриватБанк» установлено за допомогою загальнодоступним сервісом РаySpace Magazine за веб посиланням https://psm7.com/uk/bin-card.
Вказує, шо лише відповідач має можливість надати повний номер платіжної картки та виписку по цьому рахунку для спростування чи підтвердження зарахування кредитних коштів 30 березня 2023 року. 
Мотивуючи наведеним, просить суд витребування у АТ КБ «ПриватБанк» інформацію щодо перерахування 30 березня 2023 року ТОВ «Мілоан» на рахунок ОСОБА_1 коштів у розмірі 15 000 грн згідно платіжного доручення №96960142; інформацію про те чи належав 30 березня 2023 року картковий рахунок № НОМЕР_1 ОСОБА_1 , надати виписку з цього карткового рахунку за період 29 березня 2023 року по 31 березня 2023 року.
4. Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу.
Від ОСОБА_1 на адресу Київського апеляційного сулу не надходив відзив на апеляційну скаргу.
Відповідач повідомлений про розгляд справи в суді апеляційної інстанції належним чином, а саме через його електронний кабінет в системі «Електронний суд» (а.с.86, 89).
5. Позиція учасників справи.
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.
6. Позиція суду апеляційної інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Одночасно з поданням апеляційної скарги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заявлено клопотання про витребування у АТ КБ «ПриватБанк» інформації щодо перерахування 30 березня 2023 року ТОВ «Мілоан» на рахунок ОСОБА_1 коштів у розмірі 15 000 грн згідно платіжного доручення №96960142; інформації про те чи належав 30 березня 2023 року картковий рахунок № НОМЕР_1 ОСОБА_1 , надати виписку з цього карткового рахунку за період 29 березня 2023 року по 31 березня 2023 року.
Апеляційний суд, вирішуючи питання за заявленим клопотанням, вказує на таке.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (частина 3 статті 367 ЦПК України).
Відповідно до частини 1 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини 1 статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах 2 та 3 статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.
Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (частина 2 статті 83 ЦПК України). 
В постанові Верховного Суду від 12 жовтня 2023 року у справі №499/895/19 роз`яснено, що сторони мають усвідомлювати, що інститути апеляційного та касаційного перегляду впроваджені для усунення можливих помилок судового розгляду справ у першій інстанції, а не для усунення помилок сторони, допущених нею під час розгляду справи судом першої інстанції, у формулюванні стороною своїх позовних вимог, аргументів та формуванні їх доказової бази. Це відповідає і практиці ЄСПЛ, яка є джерелом права відповідно до Закону України від 23 лютого 2006 року 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Наприклад, ЄСПЛ у своєму рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine, заява № 3236/03, пункт 40) зазначив, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду.
Відтак, оскільки позивачем не заявлено в суді першої інстанції відповідного клопотання про витребування інформації у АТ КБ «ПриватБанк» та, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, протягом всього часу розгляду справи у суді першої інстанції не скористався своїм правом на заявлення такого клопотання, а також не надав доказів неможливості подання такого клопотання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, ураховуючи положення частини 3 статті 367 ЦПК України, апеляційний суд відмовляє у задоволенні клопотання ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» про витребування у АТ КБ «ПриватБанк» інформації, заявленого разом із поданням апеляційної скарги. 
7. Фактичні обставини справи, установлені судом.
З матеріалів справи убачається, що 30 березня 2023 року ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 уклали договір про споживчий кредит №8873621, за умовами якого товариство зобов`язується надати позичальнику грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (а.с.10-15).
Згідно пунктів 1.2., 1.3., 1.3.2 кредитного договору сума кредиту становить 15 000,00 грн. Кредит надається загальним строком на 105 днів з 30 березня 2023 року і складається з пільгового та поточного періодів. Дата остаточного погашення заборгованості ? 13 липня 2023 року. 
Згідно пункту 1.5. кредитного договору орієнтована загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк кредитування становить 60 375,00 грн.
Згідно пункту 1.5.1. кредитного договору комісія за надання кредиту становить 1500,00 грн, яка нараховується за ставкою 10% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.
Згідно пунктів 1.5.2. кредитного договору проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду нараховуються за ставкою 1,5% від фактичного залишку кредиту за коде день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. 
Згідно пункту 1.5.3. кредитного договору проценти за користування кредитом протягом поточного періоду нараховуються за ставкою 3% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом поточного періоду.
Згідно пункту 2.1. кредитного договору кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням картки НОМЕР_1.
Згідно пункту 5.1. кредитного договору позичальник підтверджує, зокрема, що надав згоду на передачу кредитодавцю своїх персональних даних та їх обробку з метою оцінки фінансового стану позичальника, його спроможності виконати зобов`язання за договором та інші цілі визначені правилами та формою згоди; для розпорядження правами вимоги за цим договором (відступлення) товариству не потрібно будь-яке погодження позичальника.
Згідно пункту 6.1. кредитного договору договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства та доступний, зокрема через сайт Товариства (miloan.ua) та / або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.
Пунктом 6.2. кредитного договору визначено порядок укладення договору із ТОВ «Мілоан». 
Розміщенні в особистому кабінеті позичальника проект цього договору або інформація з посиланням на цього є пропозицією товариства про укладення кредитного договору. 
Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього договору надається позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який генерується та надсилається товариством через смс-повідомлення на мобільний номер телефону позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор для підписання договору.
Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт товариства, мобільний додаток, менеджери або у смс-повідовленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер 2277. 
На договір накладається електронний підпис уповноваженого працівника кредитодавця з кваліфікованою електронною позначкою часу, що визначає дату та час укладення договору.
Згідно пункту 6.3. кредитного договору приймаючи пропозицію товариства про укладення цього кредитного договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами договору (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) та підтверджує, зокрема, що вся інформація, надана кредитодавцю, під час заповнення та відправлення заяви про надання кредиту, є повною, актуальною, достовірною.
Згідно пункту 6.7. кредитного договору позичальника ідентифіковано та верифіковано шляхом отримання через Систему Ban ID НБУ ідентифікаційних даних позичальника. 
Пункт 10 договору містить реквізити сторін договору, де у графі позичальник зазначений ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , телефон: НОМЕР_4 .
Згідно даних довідки про ідентифікацію ТОВ «Мілоан» клієнт ОСОБА_1 , з яким укладено договір 8873621 від 30 березня 2023 року, ідентифікований товариством. Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): S11619, час відправки ідентифікатора позичальнику ? 30.03.2023 року о 23:00:02 год.; номер, на який відправлено ідентифікатор ? +380997529088 (а.с.17).
Договір укладено 30 березня 2023 року о 23:00, який підписано позичальником ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора S11619 та працівником кредитодавця за допомогою електронного підпису (а.с.10-15).
Згідно даних анкети-заяви на кредит №8873621 позичальник ОСОБА_1 погодив умови кредитування згідно кредитного договору, а також повідомив кредитодавцю персональні дані, у тому числі, РНОКПП НОМЕР_3 , номер мобільного телефону: НОМЕР_4 , електрону пошту, номер паспорту, адресу реєстрації та приживання (а.с.17 зворот - 18).
Анкета-заява на кредит №8873621 також містить відомості про процес оформлення та розгляду заяви 8873621: заповнення заяви 2023-03-30 09:55:36; автоматична перевірка 2023-03-30 09:55:49; перевірка у БКІ 2023-03-30 09:55:55; скоринг 2023-03-30 09:56:02; перевірка у БКІ 2023-03-30 09:56:03; скоринг 2023-03-30 09:56:17; підписання договору 2023-03-30 09:56:22; оброблено 2023-03-30 10:00603. 
За відомостями анкети-заяви по заяві 8873621 прийнято рішення: погоджено, дата рішення 2023-03-30. Погодженні умови кредитування по заяві 8873621: замовлена сума ? 15 000,00 грн; замовлений строк ? 15 днів; погоджена сума ? 15 000,00 грн; погоджений строк ? 15 днів; комісія за надання ? 10% одноразово; ставка процентів ? 1,5% за кожен день користування.
Згідно даних платіжного доручення 96960142 від 30 березня 2023 року платник ТОВ «Мілоан» (код 40484607) здійснив переказ коштів у розмірі 15 000,00 грн отримувачу ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_3 ) на кредитний рахунок 414960*59 із призначенням платежу «Кошти згідно договору 8873621» (а.с.18 зворот).
Позивачем надано відомість, сформовану ТОВ «Мілоан», щодо ОСОБА_1 , кредитний договір 8873621, про щоденні нарахування та погашення (а.с.19).
Позивачем надано Виписку з особового рахунка за кредитним договором №88873621 від 30 березня 2023 року із ОСОБА_1 щодо визначення суми заборгованості та строків її погашення. Загальний розмір заборгованості становить 60 375,00 грн (а.с.20).
26 липня 2023 року ТОВ «Мілоан» (кредитор) та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (новий кредитор) уклали договір відступлення прав вимоги №101-МЛ, за умовами якого кредитор відступає новому кредитору за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором та боржниками (а.с.20 зворот - 24).
26 липня 2023 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» підписано акт приймання-передачі реєстру боржників від 26 липня 2023 року до договору відступлення прав вимоги №101-МЛ від 26 липня 2023 року, згідно відомостей якого кредитор передав, а новий кредитор прийняв реєстр божників кредитора від 26 липня 2023 року, складений за формою згідно із додатком №1 до договору, кількість божників: 2675 (а.с.25)
З даних витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №101-МЛ від 26 липня 2023 року убачається, що ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №8873621 від 30 березня 2023 року на суму 60 375,00 грн, з яких: 15 000,00 грн - сума виданого кредиту; 43 875,00 грн ? залишок по відсотках; 1500,00 грн ? залишок по комісії (а.с.26).
Відповідно до відомостей платіжної інструкції №72130 від 26 липня 2023 року платником ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» сплачено ТОВ «Мілоан» кошти у розмірі 1 213 581,70 грн із призначенням платежу «Плата за відступлення права вимоги зг.дог. ВІДСТУПЛЕННЯ ПРАВ ВИМОГИ № 101-МЛ від 26/07/23 р. Без ПДВ.» (а.с.25 зворот).
ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» повідомлено ОСОБА_1 про зміну кредитора та вимогу нового кредитора щодо погашення заборгованості у розмірі 60 375,00 грн за кредитним договором №8873621 із зазначенням відповідних реквізитів претензією вих.№22905534/220 від 22 липня 2024 року (а.с.26 зворот). Претензію надіслано ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.32).
8. Мотиви, якими керується колегія суддів апеляційного суду, та застосовані норми права.
Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір ? це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (пункт 5 цієї статі).
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною 6 цієї статті.
Відповідно до частини 4 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.
Відповідно до частини 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідно до частини 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:
надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до частини 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього.
Відповідно до частини 8 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину;
електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону №675).
Отже із аналізу означених норм матеріального права суд робить висновок, що договір, який укладається його сторонами в електронній формі, безумовно повинен містити електронний цифровий підпис, зокрема, у конкретному випадку позичальника (відповідача). або електронний підпис одноразовим ідентифікатором сторони, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надісланий іншій стороні цього договору (позикодавцю).
Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (стаття 513 ЦК України).
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів вказує на таке.
У справі, що переглядається колегією суддів, установлено, що 30 березня 2023 року ОСОБА_1 на сайті miloan.ua створив та заповнив анкету-заяву на отримання кредиту №8873621, у якій зазначив свої персональні, паспортні та контактні дані, відомості про місце роботи та дохід, підтвердив ознайомлення та згоду з правилами кредитування. Анкета-заява містить істотні умови договору, зокрема суму кредиту, строк користування та дату його повернення, проценти за користування кредитом, комісію за надання кредиту.
Кредитний договір містить відомості про те, що такий підписано 30 березня 2023 року 23:00 відповідачем одноразовим ідентифікатором S11619, що відповідає положенням Закону України «Про електронну комерцію».
За умовами пункту 6.2. кредитного договору №8873621 визначено поетапні дії, які вчиняють кредитодавець та позичальник для укладення цього договору. Зазначено, що відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього договору надається позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який генерується та надсилається товариством через смс-повідомлення на мобільний номер телефону позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор для підписання договору.
Суд першої інстанції відхилив посилання позивача на довідку про ідентифікацію відповідача як таку, що її створення та заповнення залежало виключно від волевиявлення ТОВ «Мілоан», а перевірка вказаних у довідці відомостей є неможливою. Також суд послався на те, що матеріали справи не містять доказів, які не створенні первісним чи новим кредитором.
Колегія суддів не погоджується із наведеним висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).
Частиною 7 статті 81 ЦПК України передбачено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частина 2 статті 89 ЦПК України).
Згідно матеріалів справи ОСОБА_1 належним чином повідомлений про розгляд справив суді першої інстанції через свій електронний кабінет в ЄСІТС (а.с.49), проте не надав суду жодних відомостей на спростування доводів позивача, відтак суду позивачем надано лише такі докази, що перебували в його розпорядженні після отримання їх від первісного кредитора.
Колегія суддів зауважує, що за змістом кредитного договору персональні та контактні дані ОСОБА_1 повідомив ТОВ «Мілоан» при укладенні договір про споживчий кредит під час замовлення анкети-заяви на кредит, відтак наявні в матеріалах справи персональні та контактні дані відповідача є такими, що отримано товариством від ОСОБА_1 . 
Відхилення судом першої інстанції довідки ТОВ «Мілоан» про ідентифікацію відповідача фактично зводяться до того, що створення довідки перебувало у залежності від первісного кредитора, проте судом не надано оцінки поданих позивачем доказів у їх сукупності.
Відомості, наведені у довідці ТОВ «Мілоан» про ідентифікацію відповідача, відповідають відомостям, наведеним у анкеті-заяві на кредит №8873621, є персональною та контактною інформацією відповідача та відповідно до змісту кредитного договору могли стали відомими кредитодавцю лише від позичальника.
Доводів та доказів на підтвердження протилежного відповідачем не надано.
Щодо висновків суду в частині платіжного доручення на переказ кредитних коштів, колегія суддів вказує на таке.
Суд першої інстанції відхилив надане позивачем платіжне доручення №96960142 з посиланням на Інструкцію про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затверджену постановою Правління НБУ №22 від 21 січня 2004 року.
Проте вказану Інструкцію визнано такою, що втратила чинність відповідно до постанови Правління НБУ №106 від 27 травня 2022 року.
Станом на час виникнення кредитних відносин діє Інструкція про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, затверджена постановою Правління НБУ №163 від 29 липня 2022 року (далі ? Інструкція).
Відповідно до пункту 31 розділу ІІ Інструкції платіжна інструкція, оформлена платником в електронній або паперовій формі, повинна містити такі обов`язкові реквізити: 1) дату складання і номер; 2) унікальний ідентифікатор платника або найменування/прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), код платника та номер його рахунку; 3) найменування надавача платіжних послуг платника; 4) суму цифрами та словами; 5) призначення платежу; 6) підпис(и) платника; 7) унікальний ідентифікатор отримувача або найменування/прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), код отримувача та номер його рахунку; 8) найменування надавача платіжних послуг отримувача.
Колегія суддів уважає платіжне доручення №96960142 належним доказом здійснення переказу кредитних коштів за договором №8873621, оскільки такий документ містить відомості про платника ТОВ «Мілоан» та отримувача ОСОБА_1 , а саме їхні ідентифікацій номери та номери їх рахунків, зокрема, номер банківського рахунку відповідача, який відповідає номеру згідно анкети-заяви на кредит 8873621.
Надання кредиту здійснено у спосіб, передбачений пунктом 2.1 договору, відтак висновок суду щодо неналежності цього доказу зводиться до припущень.
Колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги в частині того, що позивач об`єктивно не міг надати суду первинних бухгалтерських документів на підтвердження здійснення переказу кредитних коштів. 
Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» визначено правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні.
Закон України «Про банки і банківську діяльність» визначає структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків. Метою цього Закону є правове забезпечення захисту законних інтересів вкладників та інших клієнтів банків, сталого розвитку і стабільності банківської системи, а також створення сприятливих умов для розвитку економіки України і належного конкурентного середовища на фінансовому ринку.
Банківською таємницею, зокрема, є: відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України; інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта, вчинені ним правочини (стаття 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність»).
Стаття 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» не передбачає на запит вторинного кредиту розкриття інформації, що містить банківську інформацію, щодо позичальника.
Таким чином, позивач не є банківською установою, а тому не має у своєму розпорядженні первинних бухгалтерських документів на підтвердження здійснення переказу кредитних коштів, та позивач не є тією особо, яка в силу закону наділена правом звернення до банку із запитом на отримання інформації щодо позичальника, що містить банківську інформацію, на підтвердження доводів позову.
Відтак, надання суду разом із позовом первинних документів, сформованих у відповідності до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», зокрема, виписки по рахунку відповідача, перебуває поза межами повноважень позивача.
Щодо відступлення права вимога за договором про споживче кредитування №8873621, колегія суддів вказує, що Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012).
За змістом договору №101-МЛ від 26 липня 2023 року убачається, що на підтвердження дійсності прав вимоги, що відступаються, ТОВ «Мілоан» надає ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» документацію в порядку, передбаченому цим договором. Оформлення відступлення права вимоги здійснюється шляхом підписання акту приймання-передачі реєстру боржників відповідно до умов договору, який є його невід`ємною частиною. Сторони погодили, що реєстр боржників кредитор формує та надсилає новому кредитору в електронній формі (додаток №1 та 2 до договору).
Убачається, що позивачем із позовом надано суду не копію всього реєстру боржників щодо всіх боржників, кількість яких відповідно до договору №101-МЛ від 26 липня 2023 року складає 2675 осіб, а лише витяг із такого реєстру. Зазначено порядковий номер відповідача згідно витягу ? 1169. 
За умовами договору №101-МЛ від 26 липня 2023 року реєстр боржників сформовано в електронній формі, при цьому його передача підтверджується сторонами на підставі акту приймання-передачі, підписаного представниками товариств та скріпленого печатками, відтак надання суду усього реєстру боржників, який містить відомості про 2675 осіб боржників відповідно до договору №101-МЛ є недоречним. 
Висновок суду першої інстанції про відсутність доказів переуступки прав вимоги є помилковим, оскільки матеріалами справи підтверджено укладення між відповідними юридичними особами договору відступлення права вимоги, підписання актів приймання-передачі реєстрів боржників, а також здійснення оплати за відступлення прав вимоги, що свідчить про реальність таких правочинів.
Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
З урахуванням наведеного, у справі, що переглядається, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинами цієї справи, відтак апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду ? скасуванню із ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог. 
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову ? на відповідача (пункт 1 частини 2 статті 141 ЦПК України).
ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за подачу позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн (а.с.33) та за подачу апеляційної скарги сплачено судовий збір у розмірі 3633,60 грн (а.с.75).
Враховуючи, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду ? першої інстанції скасуванню із ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем за подання позовної заяви та апеляційної скарги.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд -
ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» про витребування у АТ КБ «ПриватБанк» доказів на стадії апеляційного перегляду - відмовити.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 03 червня 2025 року скасувати, ухвалити нове судове рішення такого змісту.

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №8873621 від 30 березня 2023 року у розмірі 60 375,00 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на відшкодування судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору в суді першої інстанції, 2422,40 гривень.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на відшкодування судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору в суді апеляційної інстанції, 3633,60 гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді О.В. Желепа

В.В. Соколова