КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В.
22-ц/824/5316/2026

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 760/17527/24

06 квітня 2026 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.
суддів - Оніщука М.І.
- Шебуєвої В.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 05 листопада 2025 року, ухвалене під головуванням судді Козленко Г.О. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Арсенал Страхування», третя особа - Приватне акціонерне товариство Страхова група «ТАС» про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, у якому, з урахуванням зменшення позовних вимог просив стягнути з відповідача на свою користь 27 255,64 грн, з яких: 3 448,69 грн - послуги приватного виконавця та 23 806,95 грн - моральна шкода.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська від 19.01.2024 року в справі № 209/5019/23, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» суму майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 23 806,95 грн та судовий збір в розмірі 2 684 грн. 
Постановою від 13.05.2024 року Дніпровський апеляційний суд скасував рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 19.01.2024 року та відмовив ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» у задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів в порядку суброгації.
Разом із тим, до винесення апеляційним судом постанови, 22.04.2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Репаном В. С. в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1 з депозитного рахунку ОСОБА_1 стягнуто грошові кошти в сумі 29 939,64 грн, з яких: 23 806,95 грн - майнова шкода, 2 684 грн - судовий збір та 3448,69 грн - послуги приватного виконавця.
Позивач звернувся до Приватного акціонерного товариства СК «Арсенал Страхування» із заявою про повернення коштів та 16.09.2024 Приватне акціонерне товариство «СК «Арсенал Страхування» повернуло позивачеві кошти у розмірі 23 806,95 грн та 2 684,00 грн.
Тобто неповернутою залишається сума в розмірі 3 448,69 грн (послуги приватного виконавця). Крім того, позивач вважає, що внаслідок неправомірних дій відповідача йому завдано моральної шкоди.
Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 05 листопада 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що питання про повернення ОСОБА_1  грошових коштів в розмірі 2 380,60 грн як основної винагороди приватного виконавця має вирішуватися в порядку адміністративного судочинства та така винагорода не може бути стягнута з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування», оскільки вказані кошти були отримані безпосередньо приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Репаном В. С., а не відповідачем.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачем заподіяно йому будь-яку шкоду та не довів наявність такої шкоди, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідача та вину останнього в її заподіянні.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 20 листопада 2025 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що неповернення залишка у сумі 3 448,69 грн суперечить загальним підставам відповідальності за завдану майнову шкоду. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи , а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Тому вся відповідальність має покладатися на вину особу, яка особисто, свідомо, своїми діями, створила собі дебіторську заборгованість в бухгалтерському обліку і ситуацію що склалася, тобто на ПАТ «СК «Арсенал Страхування»
Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Заявник вважає, що діями відповідача йому завдано моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню в повному обсязі.
25 грудня 2025 року до Київського апеляційного суду від представника ПАТ «СК «Арсенал Страхування» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник зазначав, що не погоджується з доводами апеляційної скарги та вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції. З огляду на зазначене просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. 
Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді Кафідової О.В., обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно з вимогами частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська від 19.01.2024 року в справі № 209/5019/23, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» суму майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 23 806,95 грн та судовий збір в розмірі 2 684 грн. 
Постановою від 13.05.2024 року Дніпровський апеляційний суд скасував рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 19.01.2024 року та відмовив ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» у задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів в порядку суброгації.
19.04.2024 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Репаном В. С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа №209/5019/23 виданого 14.03.2024 Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська. У вказаній постанові приватний виконавець зазначив про стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця.
19.04.2024 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Репаном В. С. в рамках виконавчого провадження НОМЕР_2 було винесено постанову про арешт коштів боржника.
22.04.2024 відбулось списання коштів у розмірі 29 939,64 грн з рахунку ОСОБА_2 , деталі операції: стягнення за ВП НОМЕР_2 з виконання виконавчого документу: виконавчий лист №209/5019/23 виданий 14.03.2024 документ видав: Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська, суддя Т. Решетник, Репан В.С. приватний виконавець, що підтверджується довідкою про рух коштів на рахунку ОСОБА_1 від 09.05.2024 за період з 10.04.2024 по 09.05.2024.
Відповідно до платіжних інструкцій кредитового переказу коштів:
- №30 від 22.04.2024 вбачається, що приватний виконавець Репан В.С. переказав ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» грошові кошти у розмірі 23 806,95 грн, призначення платежу: №209/5019/23; 14.03.2024; ОСОБА_1; НОМЕР_2; Кошти за ВД, стягнуті на користь стягувача;
- №34 від 22.04.2024 вбачається, що приватний виконавець Репан В.С. переказав ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» грошові кошти у розмірі 2 684,00 грн, призначення платежу: №209/5019/23; 14.03.2024; ОСОБА_1; НОМЕР_2; Кошти за ВД, стягнуті на користь стягувача.
22.04.2024 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Репаном В. С. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_3.
21.05.2024 ОСОБА_1 звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» із заявою про повернення коштів у розмірі 29 939,64 грн.
Згідно з платіжними інструкціями кредитового переказу коштів:
- №44452359 від 16.09.2024 ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» переказало на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 23 806,95 грн, призначення: повернення стягнутих коштів відповідно до постанови Дніпровського апеляційного суду №209/5019/23 згідно рах. №209/5019/23 від 15.09.2024. Без ПДВ;
- №44452291 від 16.09.2024 ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» переказало на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 2 684,00 грн, призначення: повернення стягнутого судового збору відповідно до судового рішення №209/5019/23 згідно рах. №209/5019/23 від 15.09.2024. Без ПДВ.
Тобто ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» повернуло ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 23 806,95 грн та 2 684,00 грн відповідно, стягнуті в межах виконавчого провадження №44452291 з примусового виконання виконавчого листа №209/5019/23, тобто відповідачем повернуто кошти, стягнуті з позивача за рішенням суду.
Що стосується 2 380,60 грн, які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, то така сума є основною винагородою приватного виконавця, яка стягнута з боржника на користь приватного виконавця під час примусового виконання виконавчого листа №209/5019/23 виданого 14.03.2024 Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська.
Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.
За змістом частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Передбачений статтею 1212 ЦК України вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього правових підстав. Отже, предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і неврегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Зобов`язання з повернення безпідставно набутого (збереженого) майна випливає із загальної для права заборони безпідставного збагачення: той, хто збагатився за рахунок іншого, без належної на те правової підстави зобов`язаний повернути предмет власного збагачення.
Традиційно в доктрині цивільного права зобов`язання, які є наслідком безпідставного збагачення, іменуються кондикційними (з лат. «condictio sine causa» - повернення збагачення, одержаного без правової (справедливої) підстави).
Приписи глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача такого майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (частина друга статті 1212 ЦК України).
Характерною особливістю кондикційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так і неправомірних.
Кондикційні зобов`язання виникають тоді, коли дії особи або події призводять до неправового результату у виді юридично безпідставного майнового блага, що перейшло до набувача та сприяло його безпідставному збагаченню.
Зі змісту статті 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.
Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення.
Тобто за загальним правилом, кондикція у її класичному розумінні є самостійним позадоговірним зобов`язальним способом захисту права власності або іншого майнового права, спрямованим на повернення майна, набутого без достатньої правової підстави, тому учаснику цивільних відносин, за чий рахунок відбулося таке неправомірне збагачення.
Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.
Судом встановлено, що 19.04.2024 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Репаном В.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа №209/5019/23 виданого 14.03.2024 Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська. У вказаній постанові приватний виконавець зазначив про стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця.
Отже, заявляючи вимогу про стягнення майнової шкоди у розмірі 2 380,60 грн, позивач фактично просить стягнути з відповідача основну винагороду приватного виконавця, яка стягнута з боржника на користь приватного виконавця на підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Репана Вячеслава Сергійовича від 19.04.2024 про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_2 під час примусового виконання виконавчого листа №209/5019/23 виданого 14.03.2024 Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська.
З цього приводу, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 14 лютого 2022 року справа № 201/1311/19 (провадження № 61-15241св21), зазначив про те, що оскільки постанови приватного виконавця …. не оскаржувалися позивачем у порядку, встановленому чинним законодавством, не скасовані та дії відповідача щодо винесення зазначених постанов не визнані протиправними…, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відсутність правових підстав для застосування статті 1212 ЦК України до спірних правовідносин, які виникли у зв`язку з безпідставним, на думку позивача, стягненням основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження, оскільки такі кошти не можуть вважатися безпідставно набутими урозумінні статті 1212 ЦК України, а є витратами виконавчого провадження. Таким чином, кошти було сплачено за наявності правової підстави, а тому ці кошти не можуть бути визнані «безпідставно набутими» та повернуті на підставі статті 1212 ЦК України».
Враховуючи наведене, встановивши фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для застосування статті 1212 ЦК України до спірних правовідносин, оскільки кошти, які позивач просить стягнути на свою користь, не можуть вважатися безпідставно набутими у розумінні статті 1212 ЦК України, а є витратами виконавчого провадження. 
У свою чергу, суд першої інстанції правильно зауважив, що спори з приводу оскарження постанов державного/приватного виконавця про стягнення основної винагороди відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства, відповідна винагорода не може бути стягнута з ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування», оскільки вказані кошти були отримані безпосередньо приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Репаном В. С.
Щодо відшкодування моральної шкоди
Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (частина перша статті 23 ЦК України). Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частина друга статті 23 ЦК України).
Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).
Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.
Під час розгляду справ про відшкодування моральної шкоди суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та на яких міркуваннях він у цьому базується, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, потрібні для відновлення попереднього стану. Водночас суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. 
За частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина перша та друга статті 77 ЦПК України).
Згідно з частинами першою та шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Враховуючи наведене, правильно застосувавши норми матеріального права та оцінивши докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.
Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду з їх оцінкою, а тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував обставини справи, дав об`єктивну оцінку зібраним і дослідженим доказам та обґрунтовано дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.
Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до частин першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 05 листопада 2025 року - без змін, оскільки підстави для скасування судового рішення відсутні.
Керуючись статтями 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 05 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: