Справа № 643/18503/25
Провадження № 2/643/2211/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2026   м. Харків
Салтівський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого - судді Семенової Я.Ю.,
за участю секретаря судового засідання – Кашуби Ю.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 

у с т а н о в и в :

Стислий зміст позовних вимог та доводів позивача
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» в особі представника – адвоката Усенка М.І. через підсистему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №4067222 від 19.10.2023 в загальному розмірі 19 562,27 гривень, а також сплачений судовий збір у сумі 2 422,40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8 000,00 гривень.
В обґрунтування пред`явлених вимог позивачем зазначено, що 19.10.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено в електронній формі Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4067222, відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти в гривні (кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Зазначив, що відповідно до умов договору сума кредиту складає 6 000,00 грн. Посилався, що Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначений умовами кредитного договору. Однак, відповідач не виконав належним чином умов кредитного договору. Зазначив, що 14.11.2024 ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Капітал» уклали Договір факторингу №14/11/2024, згідно з яким ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги зокрема й до ОСОБА_1 за кредитним договором №4067222 від 19.10.2023. Посилався, що станом на дату подання позову заборгованість відповідача становить 19 562,27 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту – 3890,27 грн; заборгованість за процентами – 15 672,00 грн; заборгованість за штрафом – 0 грн.
Аргументи учасників справи
Відповідач процесуальним правом на подання відзиву на позов не скористався, будь-які клопотання та заяви від відповідача до суду не надходили.
Рух справи
Салтівський районний суд міста Харкова ухвалою від 27 жовтня 2025 року відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Задовольнив клопотання представника позивача про витребування доказів, витребував від Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» таку інформацію: чи була успішна транзакція, здійснена 19.10.2023 в сумі 6000,00 гривень на банківську картку № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_1 ; чи були зараховані грошові кошти за цією транзакцією на відповідний рахунок власника банківські картки № НОМЕР_1 .
25 грудня 2025 року на адресу Салтівського районного суду міста Харкова від АТ КБ «ПриватБанк» надійшла витребувана інформація.
Участь у справі сторін та інших учасників справи
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, через підсистему «Електронний суд» надав заяву про розгляд справи за відсутності представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал». У поданій заяві позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. 
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, про причини неявки суду не повідомив.
За правилами п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Судові повістки про виклик відповідача в судові засідання, які направлялися судом за зареєстрованим місцем проживання відповідача повернулися до суду, як неотримані відповідачем із зазначенням у довідці про причини повернення – «адресат відсутній за вказаною адресою».
Ураховуючи, що в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзиву, відповідно до правил статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, проти чого не заперечував позивач.
Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
19.10.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено Договір №4067222, згідно з яким Товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Тип кредиту – кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає 6000,00 гривень (а.с. 17 зворот – 26).
Договір №4067222 від 19.10.2023 підписаний відповідачем ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором А795.
У п. 1.3 Договору сторони погодили, що строк кредиту: 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 30 днів. Детальні терміни повернення (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Графік платежів), що є Додатком №1 до цього Договору. Строк кредиту, а також термін (дата) повернення (виплати) кредиту, встановлені Договором, можуть бути змінені (продовжені) за письмовою згодою сторін, шляхом підписання сторонами додаткового договору до цього Договору. У клієнта наявне право продовжувати строк кредитування або строк виплати кредиту, встановлених Договором, на підставі звернення до Товариства в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора. 
У п. 1.4 Договору сторони погодили, що тип процентної ставки – фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: стандартна процентна ставка становить 2,00% в день та застосовується у межах усього строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього Договору; знижена процентна ставка становить 1,40% в день та застосовується на таких умовах: якщо клієнт до 17.11.2023 (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, клієнт як учасник програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну проценту ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором та доступні для інших клієнтів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. 
Відповідно до п. 2.1 Договору, Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_2 . 
Згідно з п. 3.1 Договору проценти, що нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».
У п. 4.1 Договору сторони погодили, що повернення (виплату) кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, крім випадку, визначеного в п. 4.3 договору.
19.10.2023 ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором А795 підписала Додаток №1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4067222 від 19.10.2023, що містить Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 27).
Крім того, 19.10.2023 ОСОБА_1 підписала електронним підписом одноразовим ідентифікатором А795 інформаційне повідомлення (а.с. 30 зворот).
Згідно з довідкою про ідентифікацію, виданою ТОВ «Лінеура Україна», ОСОБА_1 , з якою укладено договір №4067222 від 19.10.2023 ідентифікована Товариством. Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): одноразовий ідентифікатор – А795; час відправки ідентифікатора позичальнику – 19.10.2023 10:16:02; час підписання ідентифікатора – 19.10.2023 10:16:44; номер телефону, на який було відправлено ідентифікатор – 380508671713; документ, що підписано кодом – кредитний договір (а.с. 31).
ТОВ «Універсальні платіжні рішення» надало ТОВ «Лінеура Україна» лист Вих. №1-1411 від 14.11.2024, яким підтвердило успішне перерахування коштів 19.10.2023 на суму 6000,00 грн, маска картки: НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPai.ua – НОМЕР_3 , призначення платежу: зарахування 6000,00 грн на кару НОМЕР_1 (а.с. 32).
Окрім того, факт перерахування на рахунок ОСОБА_1 грошових коштів підтверджується повідомленням від АТ КБ «ПриватБанк» №20.1.0.0.0/7-251028/79604-БТ від 19 грудня 2025 року, згідно з яким АТ КБ «ПриватБанк» повідомляє, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_4 . По рахунку № НОМЕР_4 було зарахування коштів на суму 6000,00 гривень від 19.10.2023.
Як убачається з розрахунку заборгованості за Договором №4067222 від 19.10.2023, складеним ТОВ «Лінеура Україна», станом на 14.11.2024 заборгованість ОСОБА_1 становить 19 562,27 грн, з яких: 3 890,27 грн – тіло кредиту, 15 672,00 грн – проценти за користування кредитом. Убачається, що ОСОБА_1 частково сплачувала заборгованість за кредитом, а саме: 27.10.2023 - 0,01 грн, яку кредитором було зараховано в рахунок сплати тіла кредиту, 756,00 грн - в рахунок сплати процентів; 17.11.2023 - 36,00 грн – в рахунок тіла, 1764,00 грн – в рахунок сплати процентів; 13.12.2023 - 1500,00 грн за процентами; 16.12.2023 - 0,01 – в рахунок тіла, 1959,00 грн – в рахунок процентів; 10.01.2024 - 1518,25 грн – в рахунок тіла, 2981,75 грн – в рахунок процентів; 15.01.2024 - 555,45 грн - в рахунок тіла, 444,55 грн - в рахунок процентів; 16.02.2024 - 0,01 грн – в рахунок тіла, 2 489,60 грн – в рахунок процентів; 27.03.2024 - 3000,00 грн – в рахунок процентів. Всього відповідачем було сплачено 17 004,63 грн, з яких 2109,73 грн – за тіло кредиту, 14 894,90 грн – за процентами (а.с. 32 зворот – 39).
14 листопада 2024 року ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» уклали договір факторингу № 14/11/2024, відповідно до п. 6.1, 6.2 якого клієнт передає (відступає) фактору права вимоги до боржників, які виникли у клієнта внаслідок невиконання боржниками умов кредитних договорів, та які входять до портфелю заборгованості. Права вимоги переходять до фактора з моменту надходження грошових коштів в повному обсязі в розмірі, визначеному в п. 7.1 Договору, на рахунок клієнта, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості (а.с. 39 зворот - 46). 
У п. 7.1 договору факторингу сторони домовилися, що фінансування (ціна договору) складає 2 519 545,35 грн без ПДВ. 
Згідно з платіжною інструкцією №7534 від 14.11.2024 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» сплатило на користь ТОВ «Лінеура Україна» 2 519 545,35 грн, призначення платежу: «оплата за відступлення Прав Вимоги згідно з Договором факторингу №14/11/2024 від 14 листопада 2024 року» (а.с. 47 зворот).
Відповідно до Витягу з реєстру боржників до договору факторингу №14/11/2024 від 14 листопада 2024 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №4067222 від 19.10.2023 в сумі 19 562,27 грн, з яких залишок по тілу кредиту – 3 890,27 грн; залишок по відсотках – 15 672,00 грн (а.с. 46 зворот).
14 листопада 2024 року ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» підписали Акт приймання-передачі Реєстру Боржників від 14 листопада 2024 року до Договору факторингу №14/11/2024 від 14 листопада 2024 року (а.с. 47).
Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України.
За правилами ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Правилами ч. 1 ст. 1054 ЦК України унормовано, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Положеннями ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Вимогами ст. 639 ЦК України визначено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Положеннями ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» унормовано, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно зі ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Правилами ч. 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» закріплено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.
За змістом ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Згідно з ч. 3 ст. 207 ЦК України використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Як це унормовано вимогами ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Правилами ст. 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до вимог ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням, як це визначено положеннями ст. 516 ЦК України.
Правилами ст. 517 ЦК України закріплено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, як це закріплено вимогами ст. 526 ЦК України.
Положеннями ст. 610 ЦК України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, що закріплено вимогами ст. 611 ЦК України визначає.
За змістом ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, що визначено положеннями ст. 599 ЦК України.
У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.
У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - спростувати розмір існуючої заборгованості.
Як було установлено судом, 19.10.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір №4067222 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором А795.
Кредитний договір укладено в електронному вигляді з використанням електронного підпису, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цього договору сторони договору досягли згоди щодо всіх його істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору. 
ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі та здійснило перерахунок на рахунок відповідача коштів 19.10.2023 у сумі 6000,00 грн, що підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» Вих. №1-1411 від 14.11.2024 та повідомленням від АТ КБ «ПриватБанк» №20.1.0.0.0/7-251028/79604-БТ від 19 грудня 2025 року.
З огляду на наведені докази у справі, вбачається, що відбулася заміна кредитодавця, на підставі укладеного договору факторингу №14/11/2024 від 14.11.2024, а тому до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги за договором №4067222 від 19.10.2023, укладеного між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 .
Відтак, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» щодо стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту в сумі 3 890,27 грн.
У свою чергу, вирішуючи питання щодо розміру заборгованості по сплаті процентів, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд керується таким.
Відповідно до п. 1.3 Договору №4067222 від 19.10.2023, строк кредиту: 360 днів. Згідно з п. 1.4 Договору тип процентної ставки – фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: стандартна процентна ставка становить 2,00% в день та застосовується у межах усього строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього Договору; знижена процентна ставка становить 1,40% в день та застосовується на таких умовах: якщо клієнт до 17.11.2023 (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, клієнт як учасник програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну проценту ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором та доступні для інших клієнтів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. 
Як убачається з розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Лінеура Україна», 19.10.2023 ОСОБА_1 було видано кредитні кошти в сумі 6000,00 грн. З 19.10.2023 по 17.11.2023 включно ОСОБА_1 нараховано проценти в сумі 84,00 грн в день, тобто за процентною ставкою 1,4% від суми кредиту (6000,00 грн) за кожний день користування ним. 17.11.2023 відповідач ОСОБА_1 сплатила 36,00 грн в рахунок тіла кредиту; 16.12.2023 ОСОБА_1 сплатила 00,01 грн в рахунок тіла кредиту. З 18.11.2023 по 10.01.2024 включно ОСОБА_1 нараховано проценти в сумі 119,28/119,27 грн в день, тобто за процентною ставкою 2% від суми кредиту (6000,00 – 36 – 0,01 = 5963,99) за кожний день користування ним. 10.01.2024 ОСОБА_1 сплатила 1518,25 грн в рахунок тіла кредиту, у зв`язку з чим з 11.01.2024 по 15.01.2024 включно розмір процентів, що нараховувся ОСОБА_1 становив 88,91 грн в день, тобто за процентною ставкою 2% від суми кредиту (6000,00 – 36 – 0,01 – 1518,25 = 4445,74). 15.01.2024 ОСОБА_1 було сплачено 555,45 грн в рахунок погашення тіла кредиту, у зв`язку з чим з 16.01.2024 по 13.10.2024 включно їй нараховувалися проценти в сумі 77,80 грн в день, тобто за процентною ставкою 2% від суми кредиту (6000,00 – 36 – 0,01 – 1518,25 – 555,45 = 3890,29).
Водночас, суд не погоджується з наданим позивачем розрахунком процентів за користування кредитними коштами, з огляду на таке.
Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року по 21 квітня 2024 року - розмір процентної ставки за користування кредитом не може перевищувати 2,5% від суми кредиту за кожен день, з 22 квітня 2024 року по 19 серпня 2024 року - розмір процентної ставки за користування кредитом не може перевищувати 1,5% від суми кредиту за кожен день, з 20 серпня 2024 року - розмір процентної ставки за користування кредитом не може перевищувати 1% від суми кредиту за кожен день.
Розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитом визначаються сторонами, однак вони повинні узгоджуватися із нормами Закону.
У п. 1 Прикінцевих та перехідних положень до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» вказано, що дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Договір №4067222 про надання коштів на умовах споживчого кредиту було укладено між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 19.10.2023, тобто до дати набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», яким були внесені зміни до Закону України «Про споживче кредитування» щодо визначення розміру процентної ставки. Проте вказані зміни також стосуються договорів про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Визначений у договорі строк (360 днів) вказує на те, що він є таким, що продовжується після набрання чинності вказаними змінами.
У п. 1.4 договору №4067222 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 19.10.2023 стандартна процентна ставка становить 2,00% в день та застосовується у межах усього строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього Договору. 
Водночас відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, починаючи з 24 грудня 2023 року по 21 квітня 2024 року - розмір процентної ставки за користування кредитом не може перевищувати 2,5% від суми кредиту за кожен день. Починаючи з 22 квітня 2024 року по 19 серпня 2024 року - розмір процентної ставки за користування кредитом не може перевищувати 1,5% від суми кредиту за кожен день. Починаючи з 20 серпня 2024 року - розмір процентної ставки за користування кредитом не може перевищувати 1% від суми кредиту за кожен день.
Відтак, ТОВ «Лінеура Україна» правомірно було нараховано відповідачеві проценти за користування кредитом за період з 19.10.2023 по 17.11.2023 включно за процентною ставкою 1,4% у день; за період з 18.11.2023 по 21.04.2024 в сумі 2057,00 гривень. 
Проте ТОВ «Лінеура Україна» без належних на те правових підстав з 22 квітня 2024 року було нараховано відповідачу відсотки за процентною ставкою 2% на день до 13.10.2024 включно, позаяк, починаючи з 22 квітня 2024 року по 19 серпня 2024 року розмір процентної ставки за користування кредитом не може перевищувати 1,5% від суми кредиту за кожен день, з 20 серпня 2024 року - не може перевищувати 1 % від суми кредиту за кожен день.
Відтак, з відповідача підлягають стягненню проценти за період з 22 квітня 2024 року по 19 серпня 2024 року в сумі 7 002,49 грн, які обраховуються таким чином: 120 днів х (3890,27 гривень х 1,5%: 100).
За період з 20 серпня 2024 року по 13 жовтня 2024 року в сумі 2 139,65 грн, які обраховуються таким чином: 55 днів х (3890,27 гривень х 1 % :100).
З розрахунку заборгованості убачається, що, починаючи з 22.04.2024 ОСОБА_1 не здійснювалося погашень за кредитним договором ані в рахунок сплати тіла кредиту, ані в рахунок сплати відсотків, відтак, сума заборгованості ОСОБА_1 за процентами за період з 22.04.2024 по 13.10.2024 становить 9 142,14 грн. Загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за процентами за період з 19.10.2023 по 13.10.2024, з урахуванням всіх погашень за договором, становить 11 198,50 грн (2057 + 9142,14 = 11199,14).
Беручи до уваги наведене вище, з відповідача на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» підлягає стягненню заборгованість за договором №4067222 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 19.10.2023 в сумі 15 089,41 грн, яка складається з: 3 890,27 грн – заборгованість за тілом кредиту, 11 199,14 грн – заборгованість за нарахованими процентами.
Розподіл судових витрат
Згідно з платіжною інструкцією №24170 від 14.10.2025 при пред`явленні позову до суду через підсистему «Електронний суд» позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 2 422,40 гривень.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача - на 77,13% , з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 1 868,64 гривень (15 089,41 гривень (сума задоволених позовних вимог) х 100% : 19 562,27 гривень (загальна сума позовних вимог) = 77,14% х 2422,40 гривень (сума сплаченого судового збору) : 100%.
Крім зазначеного, у пред`явленому позові позивач просить стягнути з відповідача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 8 000,00 гривень.
Так, судом встановлено, що між позивачем ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Апологет» 01 липня 2025 року було укладено договір про надання правової (правничої) допомоги №0107 (а.с. 50 зворот).
Відповідно до Акту №173 наданих послуг (правової (правничої) допомоги) від 08.10.2025, сторони підтвердили факт надання Адвокатським об`єднанням «Апологет» та прийняття ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» послуг відповідно до положень укладеного ними Договору про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01 липня 2025 року: боржник: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , кредитний договір: 4067222, сума наданих послуг відповідно до Договору складає: 8000,00 грн. У п. 6 Акту зазначено, що ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» зобов`язаний зробити перерахунок суми наданих послуг на рахунок АО «Апологет» протягом 1 року з моменту підписання Акту (а.с. 51).
Крім того, позивачем надано детальний опис наданих послуг до Акту №173 за Договором про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01 липня 2025 року (а.с. 51 зворот). 
При визначенні розміру витрат за надану позивачу професійну правничу допомогу адвокатом суд виходить з такого.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
За змістом ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18.
Крім того, у постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 750/2055/20 вказано, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно з якою розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
При визначенні суми відшкодування понесених особою витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи із конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження або інший розрахунковий документ). При цьому, матеріали справи повинні містити докази на підтвердження виконаних об`ємів робіт, їх кількості та видів.
У справі «East/West Alliance Limited проти України», заява №19336/04 від 23.01.2014 Європейський суд з прав людини вказав, що заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
У справі «Лавентс проти Латвії», заява №58442/00 від 28.11.2002 Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Відсутність клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, від іншої сторони виключає можливість суду самостійно (без указаного клопотання) зменшувати розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Таку позицію викладено в постановах Верховного Суду від 29.03.2018 у справі № 907/357/16, від 18.12.2018 у справі №910/4881/18, від 08.04.2019 у справі № 922/619/18.
Клопотання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу від відповідача до суду не надходило.
Крім того, за змістом пункту 1 частини 2 статті 137 ЦПК України визначена процедура відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх фактично сплачено стороною на момент вирішення судом питання про розподіл судових витрат, чи тільки має бути сплачено.
На думку суду, відсутність доказів оплати вказаних послуг не свідчить про наявність підстав для відмови у задоволенні заяви позивача, враховуючи позицію ВС, що викладена у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 21 січня 2021 року у справі №280/2635/20, від 19 травня 2021 року у справі № 754/12116/18.
Таким чином, судом установлено, що представником позивача надано до суду належні докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, які має сплатити позивач у заявленому розмірі, зокрема, докази щодо обсягу наданих послуг та виконаних робіт, переліку складових наданих послуг, акт виконаних робіт, у зв`язку із чим, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним витрат на професійну правничу допомогу.
Водночас суд зважає на те, що правилами ч. 2 ст. 141 ЦПК України унормовано, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на те, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача на 77,14% від ціни позову, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 6 171,20 гривень (8000 х 77,14% : 100% = 6 171,20).
На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 81, 137, 141, 263-265, 268, 280-283 ЦПК України, суд 
в и р і ш и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №4067222 від 19.10.2023 в сумі 15 089 (п`ятнадцять тисяч вісімдесят дев`ять) гривень 41 копійок.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 1 868 (одна тисяча вісімсот шістдесят вісім) гривень 64 копійки.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 6 171 (шість тисяч сто сімдесят один) гривень 20 копійок.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. 284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», код ЄДРПОУ 35234236, р/р НОМЕР_6 в АТ «Креді Агріколь Банк», місцезнаходження: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, будинок 1, корпус 28;
відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 .
Повне судове рішення складено 23 квітня 2026 року. 

Суддя :  Я.Ю. Семенова