Справа № 523/1644/26
Провадження №2/523/3160/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" березня 2026 р. м.Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого - судді Малиновського О.М.
за участю секретаря – Березніченко В.Є.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених сум пенсій,

ВСТАНОВИВ

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі за текстом ГУ ПФУ в Одеській області) звернулось до суду з позовними вимогами в яких просить стягнути з ОСОБА_1 надміру виплачену суму пенсії в розмірі 695,64грн.
Позовні вимогами мотивовані тим, що відповідач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію вразі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсію отримує на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по основній пенсійній справі із розрахунку на одного утриманця в розмірі 3038грн. Водночас, 22.09.2025р. до позивача надано заяву від ОСОБА_3 щодо виділення долі пенсії у разі втрати годувальника. Розпорядженням від 29.09.2025р. ОСОБА_3 виділено частку пенсії по о/р НОМЕР_1 з 01.10.2025р. Розмір частки пенсії, призначеної з 01.10.2025р. кожному утриманцю склав 2342,36грн. В свою чергу ОСОБА_1 у жовтні 2025р. отримала пенсійну виплату в розмірі 3038грн. замість 2343,36грн. в результаті чого утворилась переплата пенсії в сумі 695,64грн., які відповідач відмовляється повернути. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду. 
Ухвалою судді Пересипського районного суду м. Одеси від 10.02.2026р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, яку скеровано за місцем реєстрації відповідача, яка 03.04.2026року особисто отриманна відповідачем.
Відповідно до ч. 5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
У визначений судом строк відповідно до ст.ст. 191, 278 ЦПК України, відзив на позов відповідачем не подано, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами.
Суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній доказів.
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію вразі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
ОСОБА_1 отримує пенсію на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по основній пенсійній справі із розрахунку на одного утриманця в розмірі 3038грн.
22.09.2025р. до ГУ ПФУ України в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_3 щодо виділення долі пенсії у разі втрати годувальника. Розпорядженням від 29.09.2025р. ОСОБА_3 виділено частку пенсії по о/р НОМЕР_1 з 01.10.2025р. Розмір частки пенсії, призначеної з 01.10.2025р. кожному утриманцю склав 2342,36грн. 
Водночас, ОСОБА_1 у жовтні 2025р. отримала пенсійну виплату в розмірі 3038грн. замість 2343,36грн., в результаті чого утворилась переплата пенсії в сумі 695,64грн.
Позивачем було прийнято рішення № 3622 від 08.10.2025р. про прийняття суми переплати на облік, про що відповідача було повідомлено листом № 1500-0404-8/167717 від 09.10.2025р.
Вирішуючи виниклий між сторонами спір, суд виходить з наступного обґрунтування. 
За змістом ч.1 ст. 1212 ЦК України, на яку посилається позивач, як на правову підставу для задоволення позову, визначає, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.
Водночас ст. 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.
Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (ч.1 ст.1215 ЦК України).
Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. 
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Виходячи з аналізу ст. 1215 ЦК України обов`язок довести наявність рахункової помилки або недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч.1 вказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.
Доказів, які б свідчили про рахункову помилку з боку ГУ ПФУ України в Одеській області, чи надання відповідачем завідомо неправдивих даних або підроблених документів, які стали підставою для переплати призначеної пенсії по втраті годувальника, а також зловживань з боку відповідача при її отриманні, позивачем надано не було.
Само по собі рішення ГУ ПФУ України в Одеській області №3622 від 08.10.2025р. про прийняття суми переплати в розмірі 695,64грн. на облік, без доведеності зазначених вище обставин, не має будь-якого правового значення для стягнення з відповідача надміру сплаченої суми пенсії. 
Таким чином позивачем не доведено факт зловживань з боку відповідача, її винуватості чи недобросовісності щодо надання недостовірних даних та отримання переплати пенсії.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивачем не встановлений сам факт наявності рахункової помилки, що становить предмет доказування у даному спорі, а саме: відсутні висновки ревізії, акти перевірок чи службового розслідування, по інформації яких можна було б відстежити шлях та причину виникнення помилки при нарахуванні пільги та з`ясувати, що дана помилка є безпосередньо рахунковою помилкою, а не помилкою, пов`язаною з неналежним виконанням обов`язків службовими особами, відповідальними за обчислення та нарахування і перерахунок пільг, а також здійснення контрольних функцій.
За таких обставин суд вважає, що допущена позивачем помилка не може бути віднесена до рахункової помилки, адже помилка допущена під час нарахування пенсії має винятково програмний характер.
Окрім цього, цього суд звертає увагу, що спеціалісти пенсійного фонду під час нарахуванням пенсії кожному утриманцю окремо на підставі заяви ОСОБА_3 в сумі 2342,36грн. одночасно мали зменшити розмір пенсії по втраті годувальника і ОСОБА_1 , втім, не здійснивши такого допустили власну недбалість, що свідчить про недотримання стандарту належної обачливості, що в свою чергу і стало наслідком надміру сплачених сум пенсії відповідачу. 
Отже, без встановлення фактів недобросовісної поведінки відповідача та наявності рахункової помилки при виплаті пенсії, відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1 надміру виплаченої суми пенсії відповідно до ст. 1215 ЦК України.
Зазначені висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України від 22 січня 2014 року у справі № 6-151цс13 та від 02 липня 2014 року у справі № 6-91 цс 14, постановах Верховного Суду від 07 березня 2018 року у справі № 517/186/17 та від 28 березня 2018 року у справі № 173/166/17.
Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про недоведеність пред`явлених позовних вимог, в задоволенні яких слід відмовити у повному обсязі. 
Згідно ст.141 ЦПК України в зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог у повному обсязі судові витрати покладаються на рахунок позивача.
Керуючись ст.ст.12,13,76,259,263-265,268, 279 ЦПК України,

ВИРІШИВ

В задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених сум пенсії відмовити у повному обсязі.

Учасники справи: 
Позивач: Головне управління пенсійного фонду в Одеській області, ЄДРПОУ:20987385, м. Одеса, вул. Канатная, буд.83;
Відповідач: ОСОБА_1 , рнокпп: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 . 

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду складено 25 березня 2026р.

Суддя