Справа № 468/510/26 
2-а/468/15/26

БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.03.2026 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі головуючого – судді Муругова В.В, за участю секретаря Зарванської Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баштанка справу № 468/510/26 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про скасування постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20.02.2026 року по накладенню на нього адміністративного стягнення у виді штрафу за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 210 ч.3 КУпАП. 
Посилаючись на неправомірність оскарженої ним постанови, позивач вказав, що оскільки він має інвалідність, про що відомо ІНФОРМАЦІЯ_3 , то він не був зобов`язаний самостійно проходити ВЛК. Позивач помилково активував в додатку Резерв+ заяву про визнання своєї вини, тому вважає, що у відповідача не було підстав для його притягнення до адміністративної відповідальності. 
У зв`язку з цим позивач просив визнати протиправною та скасувати оскаржувану постанову №R363871 від 20.02.2026 року.

Процесуальні дії у справі та заяви сторін:
09.03.2026 року позовна заява надійшла до Баштанського районного суду Миколаївської області.
Ухвалою від 11.03.2026 року позивачу поновлений строк звернення до суду та відкрите провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 

У відзиві на позовну заяву відповідач ІНФОРМАЦІЯ_4 зазначав, що він не є належним відповідачем у справі в частині оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності по суті, оскільки районні, оскільки районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є суб`єктами владних повноважень і уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ст. 210 КУпАП, а правом на оскарження постанови до ІНФОРМАЦІЯ_5 позивач не скористався. ІНФОРМАЦІЯ_6 як розпорядник бюджетних коштів може бути стороною у справі при вирішенні питання про розподіл судових витрат. У задоволенні позову просить відмовити.

У відзиві ІНФОРМАЦІЯ_7 заперечив проти задоволення позову, оскільки оскражена постанова винесена уповноваженою на те особою, натомість інвалідність позивача не звільняє його від обов`язку проходження ВЛК також відповідач вважав, що позивач пропустив строк звернення до суду з позовом без поважних на те причин. Відповідач заявив про розгляд справи за відсутності його представника.

Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи (копію довідки до акту огляду МСЕК від 18.05.2021 року; копію військово-облікового документу ОСОБА_1 із застосунку «Резерв+»; копію постанови по справі про адміністративне правопорушення №R363871 від 20.02.2026 року; копію відомостей із застосунку «Резерв+»; копію довідки про надання відстрочки ОСОБА_1 від 14.07.2024 року), суд доходить висновку про необхідність задоволення позову про скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Це означає, що ч.2 ст. 77 КАС України встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються, а повідомлені позивачем обставини справи відповідають дійсності, доки відповідач їх не спростує.
Отже, в адміністративних справах щодо оскарження рішень та дій суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Така презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. 
Крім того, ч. 3 ст. 79 КАС України зобов`язує відповідача надати всі наявні у нього докази разом із поданням відзиву, тим більше, що такі вимоги (про надання документів) вказані в ухвалі суду про відкриття провадження у справі, а тому, в даному випадку, суд відповідно до ч. 5 ст. 77, ч.3 ст. 205, ст. 286 КАС України безумовно зобов`язаний розглянути справу на підставі тих доказів, які надані суду сторонами.

В судовому засіданні встановлено, що 20.02.2026 року керівником ІНФОРМАЦІЯ_3 позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 210 ч.3 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. на підставі заяви позивача від 17.02.2026 року про те, що він не оспорює допущене порушення за те, що він не пройшов ВЛК відповідно до п. 2 розділу II Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист"

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з п. 1, 9 ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.
Відповідно до ч. 2-3 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

КУпАП передбачає певні особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 210 КУпАП.
Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, а також про адміністративні правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-9 цього Кодексу. 
Згідно з ч.7 ст. 258 КУпАП у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, якщо особа подала відповідну заяву, в якій вона не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності, протокол не складається.
Відповідно до ст. 279-9 КУпАП у разі надходження вказаної вище заяви керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки протягом трьох днів після отримання такої заяви зобов`язані перевірити викладені у ній фактичні дані про визнання особою правопорушення та надання нею згоди на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності і з дотриманням вимог статей 247, 280, 283 цього Кодексу винести постанову по справі, у тому числі без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Аналіз процитованих вище положень вказує на те, що, за умови надходження відповідної заяви, може не складатись протокол про адміністративне правопорушення та справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута за відсутності особи, разом з тим при розгляді такої справи мають бути зібрані та досліджені відповідні докази на підтвердження вчинення відповідного правопорушення та дотримані вимоги ст. 247 КУпАП (щодо перевірки наявності обставин, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення), ст. 280 КУпАП (щодо встановлення обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення,) та ст. 283 КУпАП (щодо обов`язкових елементів, які становлять зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення, в тому числі суті порушення, місця, часу його вчинення).
Також КУпАП не обмежує особу, яка за вказаних вище особливих процедур притягнута до адміністративної відповідальності в праві оскаржити винесену щодо неї постанову, а, отже, передбачає можливість оспорити і викладені в постанові обставини та факти, а також обов`язок органу, який розглядає таку скаргу перевірити заявлені обставини по суті.

Позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за непроходження ним ВЛК відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист».

Пунктом 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист" установлено, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляд.
Отже, обов`язок повторного проходження медичного огляду відповідно до вказаного вище положення закону не стосувався осіб, які визнані у встановленому законом порядку особами з інвалідністю.
Натомість позивач є особою з інвалідністю ІІІ групи з дитинства та вказана обставина мала бути відома відповідачу ІНФОРМАЦІЯ_3 , який ще 14.07.2024 року видав позивачу довідку про надання відстрочки з цих підстав.
Проте така обставина не була врахована відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення. 

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
Натомість відповідно до правової позиції Верховного Суду в постанові від 20.05.2020 року по справі №524/5741/16-а притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. 

У зв`язку з цим через те, що визначений в пункті 2 розділу ІІ «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» обов`язок не стосувався позивача, як особи з інвалідністю, то і невиконання такого обов`язку не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210 КУпАП.

З огляду на встановлені судом обставини суд доходить висновку про відсутність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, тому оскаржена постанова підлягаю скасуванню.
Що стосується наслідків скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності то, відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Також відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Якщо буде встановлено, що постанову винесено органом (посадовою особою), неправомочним вирішувати цю справу, то така постанова скасовується і справа надсилається на розгляд компетентного органу (посадової особи).
За такого, скасування постанови та направлення справи на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи) можливе лише тоді, коли оскаржена постанова винесена органом (посадовою особою), неправомочним вирішувати цю справу. 
В даному ж випадку постанова винесена органом (посадовою особою), правомочним вирішувати цю справу, тому відсутні підстави для направлення справи на новий розгляд.
У зв`язку з цим, постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі. 

Відповідно до чч. 1 та 2 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При цьому, відповідно до п. 7 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 року №154, районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки не є юридичними особами та є відокремленими структурними підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. Натомість територіальні центри комплектування та соціальної підтримки областей є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства. 
За такого, саме відповідні обласні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до Бюджетного кодексу України є розпорядниками бюджетних коштів, які одержують відповідні бюджетні асигнування.
Оскільки позов підлягає задоволенню, тому на користь позивача підлягають стягненню витрати, понесені на сплату судового збору в сумі 665,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 73-77, 90, 242-244, 246, 250-251, 271, 273 КАС України, суд
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову №R363871 від 20.02.2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 210 ч.3 КУпАП та справу про адміністративне правопорушення закрити. 

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 витрати на оплату судового збору в сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. 

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України:
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).
Відповідачі: 
ІНФОРМАЦІЯ_7 ( АДРЕСА_2 ),
ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ).

Повне судове рішення складене 31.03.2026 року.

СУДДЯ: