ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

02 квітня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/30555/24	

Головуючий суддя І інстанції – Сластьон А.О.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Іванова С.М. (доповідач),
суддів: Шальєвої В.А., Чередниченка В.Є., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.07.2025 в адміністративній справі №160/30555/24 за позовом Приватного підприємства "Інтеграл Плюс" до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про стягнення пені за несвоєчасне відшкодування податку на додану вартість, -

ВСТАНОВИВ:
Приватне підприємство "Інтеграл Плюс" звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просило:
- стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного підприємства «Інтеграл Плюс» пеню за несвоєчасне відшкодування податку на додану вартість за період з 16.05.2024 до 15.11.2024 в сумі 94681,97 грн.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.07.2025 адміністративний позов Приватного підприємства "Інтеграл Плюс" було задоволено.
Стягнуто з Державного бюджету України на користь Приватного підприємства «Інтеграл Плюс» пеню за несвоєчасне відшкодування податку на додану вартість за період з 16.05.2024 до 15.11.2024 в сумі 94681,97 грн. 
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ефективним способом захисту, було б звернення до Дніпропетровського окружного адміністративного суду в рамках справи 804/5272/15 із заявою про зміну способу виконання рішення в порядку статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2019 року у справі №№826/7380/15 щодо зміни способу виконання судового рішення, як найбільш ефективного способу захисту прав платника. Вказано про пропуск позивачем строку звернення до суду.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України. 
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як було встановлено судом першої інстанції, Приватне підприємство «Інтеграл Плюс», ідентифікаційний код: 30950298, зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, про що внесено відповідний запис.
Видами економічної діяльності Приватного підприємства «Інтеграл Плюс» є: Основний: 46.76 Оптова торгівля іншими проміжними продуктами; Інші: 20.51 Виробництво вибухових речовин; 20.59 Виробництво іншої хімічної продукції, н.в.і.у.; 46.77 Оптова торгівля відходами та брухтом; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 72.19 Дослідження й експериментальні розробки у сфері інших природничих і технічних наук; 77.40 Лізинг інтелектуальної власності та подібних продуктів, крім творів, захищених авторськими правами.
Приватним підприємством Інтеграл Плюс заявлено бюджетне відшкодування з ПДВ на рахунок платника у банку в податковій декларації з ПДВ за серпень 2015 року в розмірі 1200000,00 грн. 
Криворізькою південною об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі Інспекцією) проведено камеральну перевірку податкової декларації з ПДВ за серпень 2015 року, за результатами якої складено акт №408/15-02/30950298 від 06.10.2015 та встановлено порушення п.200.7 п.2009.9 ст. 200 ПК України, а саме завищення Підприємством суми бюджетного відшкодування ПДВ у загальному розмірі 1200000 грн., що мало наслідком прийняття податкового повідомлення - рішення від 07.10.2015 №0001781502 (форми «В1»).
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.11.2015 року у справі №804/15128/15, адміністративний позов ПП «Інтеграл Плюс» до Криворізької південної ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 07.10.2015 року №0001781502, винесене Криворізькою південною ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.03.2017 року у справі №804/5272/16, адміністративний позов ПП «Інтеграл Плюс» до Криворізької південної ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області, Управління Державної казначейської служби України в м.Кривому Розі Дніпропетровської області задоволено, визнано протиправною бездіяльність Криворізької південної ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області щодо ненадання до Управління Державної казначейської служби України в м.Кривому Розі Дніпропетровської області висновку про відшкодування ПП «Інтеграл Плюс» ПДВ у сумі 1200000,00 грн. та зобов`язано Криворізьку південну ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області надати Управлінню Державної казначейської служби України в м.Кривому Розі Дніпропетровської області висновок про відшкодування ПП «Інтеграл Плюс» ПДВ у сумі 1200000,00 грн. на розрахунковий рахунок ПП «Інтеграл Плюс».
30.08.2017 відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (наразі - Відділ примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення суду у справі №804/5272/16.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.04.2018 у справі №804/5272/16 змінено спосіб та порядок виконання постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.03.2017 у справі №804/5272/16 шляхом зобов`язання Головне управління ДФС у Дніпропетровській області внести до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість заяву ПП «Інтеграл Плюс» про повернення суми бюджетного відшкодування за декларацією за серпень 2015 року у розмірі 1200000,00 грн. та дату узгодження вказаної суми бюджетного відшкодування – 28.03.2016.
18.06.2020 державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження №54595485 на підставі п.11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».
На момент звернення позивача із цим позовом до суду рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №804/5272/16 не виконано.
Також, в ході розгляду справи встановлено, що позивач неодноразово звертався до суду з вимогами про стягнення пені, нарахованої на суми бюджетної заборгованості з ПДВ за серпень 2015 року в розмірі 1200000,00 грн.
Так, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.09.2018 у справі №804/8233/17, адміністративний позов ПП «Інтеграл Плюс» до Криворізької південної ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області, ГУ ДФС у Дніпропетровській області, ДФС України, Управління Державної казначейської служби України в м.Кривому Розі Дніпропетровської області задоволено частково, стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача пеню за несвоєчасне відшкодування ПДВ за період з 01.02.2017 до 08.08.2018 в сумі 479320,80 грн.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.12.2019 року у справі №160/9730/19, позовну заяву ПП «Інтеграл Плюс» до ГУ ДФС у Дніпропетровській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області задоволено/
Cтягнуто з Державного бюджету на користь приватного підприємства "Інтеграл Плюс" пеню за несвоєчасне відшкодування податку на додану вартість за період з 09.08.2018 до 30.09.2019 в сумі 361653,60 грн.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 року у справі №160/13786/20 позовну заяву ПП «Інтеграл Плюс» задоволено, стягнуто з Державного бюджету на користь ПП «Інтеграл Плюс» пеню за несвоєчасне відшкодування ПДВ за період з 01.10.2019 до 20.10.2020 в сумі 333967,20 грн.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 червня 2022 року у справі №160/25637/21 позовну заяву ПП «Інтеграл Плюс» задоволено, яким стягнуто з Державного бюджету на користь Приватного підприємства "Інтеграл Плюс пеню за несвоєчасне відшкодування податку на додану вартість за період з 21.10.2020 до 03.12.2021 включно, в сумі 353866,80 грн.
Згідно Витягу щодо суми податку, на яку платник податку на додану вартість має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних з системи електронного адміністрування ПДВ №1411693 на запит ПП «Інтеграл Плюс» від 14.11.2024 №141693, загальна сума податку, заявлена платником податку до бюджетного відшкодування 1200000,00 грн. (дата реєстрації 16.09.2015).
Згідно розрахунку пені позивача за несвоєчасне відшкодування податку на додану вартість ПП «Інтеграл Плюс» на суму бюджетної заборгованості 1200000,00 грн. за період з 16.05.2024 до 15.11.2024, станом на 18.12.2024 суму бюджетного відшкодування в розмірі 1200000,00 грн. на розрахунковий рахунок Приватного Підприємства «Інтеграл Плюс» не відшкодовано, отже, відповідач 1 продовжує вчиняти протиправну бездіяльність, що має наслідком нарахування пені згідно п.200.23 ст.200 ПК України.
Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач наділений правом на стягнення з Державного бюджету України на користь Приватного підприємства «Інтеграл Плюс» пені за несвоєчасне відшкодування податку на додану вартість за період з 16.05.2024 до 15.11.2024 в сумі 94681,97 грн. 
Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно пункту 43.5 статті 43 Податкового кодексу України контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.
Відповідно до підпункту 129.1.5 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України нарахування пені розпочинається у випадку несвоєчасного повернення надміру/помилково сплачених платежів, а також несвоєчасного відшкодування сум податку на додану вартість - починаючи з першого дня, наступного за останнім днем граничного строку повернення таких коштів.
Згідно пункту 129.4 статті 129 Податкового кодексу України на суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) та в інших випадках визначення пені відповідно до вимог цього Кодексу, якщо її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов`язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.
Отже, неподання контролюючим органом до відповідного управління Державної казначейської служби України висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, та непогашення заборгованості бюджету з податку на додану вартість, не позбавляє платника податку права пред`явити вимоги про стягнення зазначеної пені.
Після спливу законодавчо визначеного строку для проведення зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок платника, відповідна сума відшкодування податку на додану вартість набуває статусу заборгованості, що є підставою для нарахування пені.
Як свідчать встановлені обставини справи, станом на момент звернення до суду заявлена до відшкодування сума у розмірі 1200000.00 грн. на розрахунковий рахунок позивача не надійшла.
Таким чином, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що невідшкодована на рахунок платника у банку сума ПДВ за серпень 2015 року в розмірі 1200000,00 грн. вважається заборгованістю бюджету з відшкодування ПДВ, на яку нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.
В свою чергу, у період з 16.05.2024 до 13.06.2024 (29 календарних дні) облікова ставка НБУ становила 13,5%, а в період з 14.06.2024 до 15.11.2024 – 13%.
Відтак, розмір пені за несвоєчасне відшкодування ПДВ за серпень 2015 року у розмірі 1200000,00 грн. за період з 16.05.2024 до 15.11.2024 становить 94681,97 грн. = 1200000,00 грн. х (13,5%х120%/366) х 29+1200000,00 грн. х (13%х120%/366)х155.
Щодо доводів апелянта про те, що спір в цій справі тотожний тому, що був у справі №804/5272/16, то колегія суддів апеляційного суду зазначає, що у справі №804/5272/16 предметом розгляду була допущена відповідачем бездіяльність щодо ненадання до Управління Державної казначейської служби України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області висновку про відшкодування позивачу 1200000,00 грн., а також стягнення пені за несвоєчасне відшкодування податку на додану вартість за період з 22.04.2016 до 31.01.2017.
Натомість, в цій справі предметом розгляду є стягнення пені внаслідок допущеної відповідачем бездіяльності, встановленої рішенням суду у справі №804/5272/16, що є відмінним від наведеного спору.
Що посилань податкового органу на недотримання позивачем строку звернення до суду, то колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.
З метою запровадження дієвого механізму контролю за повним та своєчасним виконанням державними органами комплексу дій, спрямованих на повернення платнику сум бюджетного відшкодування, законодавцем було закріплено на рівні закону (пунктом 200.23 статті 200 ПК України) забезпечувальний засіб - нарахування пені за кожен день прострочення зобов`язання протягом усього строку існування заборгованості бюджету. Одночасно цей інструмент є істотною мірою майнової відповідальності держави в разі невиконання означеного комплексу дій та запобіжником від можливих зловживань.
ПК не містить прямої норми, яка б визначала строки звернення до суду з вимогами, спрямованими на захист та відновлення порушених прав платників податків у відносинах, що виникають у зв`язку з несвоєчасним відшкодуванням ПДВ державою.
Встановлений статтею 102 ПК строк давності у 1095 днів поширюється, зокрема, на право контролюючого органу щодо проведення перевірки та самостійного визначення суми грошових зобов`язань (пункт 102.1); стягнення податкового боргу (пункт 102.4); право платника податків на подання заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або про їх відшкодування (пункт 102.5); право платника податків на оскарження в суді податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу (пункт 56.18 статті 56).
Однак положення пункту 102.5 статті 102 ПК не регулюють питань строків звернення до адміністративного суду, а встановлюють лише строк для подання платником податків заяви до контролюючого органу про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом.
У справі, що розглядається, відсутні підстави для застосування 1095-денного строку давності.
У разі ж несвоєчасного відшкодування заборгованості з ПДВ та/або пені, нарахованої на таку заборгованість, платник, звертаючись до суду, фактично просить захистити його право на отримання зазначених коштів, які залишаються невиплаченими у зв`язку з невиконанням суб`єктом владних повноважень комплексу покладених на нього обов`язків. Відтак предметом оскарження у такому випадку є відповідна бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а отже, положення статті 102 ПК, до яких відсилає пункт 56.18 статті 56 цього Кодексу, застосовуватись не можуть.
Аналіз положень статті 102 ПК, у тому числі й пункту 102.5 цієї статті, вказує на те, що ці норми не є тим «іншим законом», яким установлені спеціальні строки звернення до суду з вимогами, спрямованими на захист та відновлення порушених прав платників податків у відносинах, що виникають у зв`язку з несвоєчасним відшкодуванням бюджетної заборгованості з ПДВ та/або пені, нарахованої на таку заборгованість, а тому підлягають застосуванню положення частини другої статті 122 КАС, яка встановлює загальний шестимісячний строк звернення до адміністративного суду.
З наведеного вбачається, що платник ПДВ може звернутися до адміністративного суду з вимогами про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень з погашення заборгованості з відшкодування ПДВ та/або пені, нарахованої на таку заборгованість, протягом шести місяців з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 13.07.2023 у справі №320/3351/21, які враховуються судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що порушення права позивача на отримання належних йому коштів на момент розгляду цієї справи є триваючим, оскільки пов`язане з тривалим, неперервним невиконанням відповідачем обов`язків з повернення підприємству заявленої до відшкодування суми податку на додану вартість. Таке триваюче порушення характеризуються тим, що відповідач, який допустив бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії (бездіяльність) безперервно порушують закон протягом якогось часу. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.
Відтак, з огляду на викладене, кожен новий наступний день невчинення відповідачем дій, направлених на повернення позивачу коштів, є новим днем початку відліку строку для звернення до суду за захистом порушеного права в частині нарахування пені.
З огляду на фактичні обставини справи, позивач обґрунтовано обрахував пеню за період триваючого прострочення та в межах визначеного ч. 2 ст. 122 КАС України строку.
Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.07.2025 в адміністративній справі №160/30555/24 – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий - суддя С.М. Іванов 

суддя В.А. Шальєва 

суддя В.Є. Чередниченко