ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

23 квітня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 215/7853/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року (суддя Златін С.В.) у справі №215/7853/25 за позовом ОСОБА_1 до Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю в особі директора Музиченка Віталія Володимировича про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила:
- встановити відсутність компетенції (повноважень) Фонда соціального захисту осіб з інвалідністю в особі директора Музиченка Віталія Володимировича при отриманні скарги від 08.06.25, створювати штучні перешкоди для проведення службової перевірки дій посадових осіб і надання правової оцінки цим діям, і визнати такі перешкоди протиправною бездіяльністю, а таку процедуру протиправною діяльністю, та зобов`язати вжити систему заходів для призначення компенсації за Аудіоплеєр.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2025 року позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви - 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали шляхом надання:
- завірену належним чином копію заяви від 08.06.2025 року для відповідача - відповідно до п.8 ч.5 ст.169 КАС України
- зазначити щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року позовну заяву, у зв`язку з не усуненням недоліків, повернуто позивачу.
Не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю згідно статті 315 КАС України. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно залишив позов без руху, тим самим поклавши обов`язок доказування неправомірної бездіяльності відповідача на позивача. Також позивач зазначає про те, що суд не повідомив його належним чином про залишення позову без руху, оскільки ухвали з цього приводу позивач не отримував.
Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Так, загальні вимоги до форми та змісту позовної заяви визначено ст.ст.160, 161 КАС України.
Оцінюючи підстави для залишення позову без руху, суд апеляційної інстанції 
погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у спірному випадку позивачем не було дотримано положень ч.1 ст.161 КАС України.
Відповідно до ч.1 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи.
У спірному випадку позивачем до адміністративного позову не додано копій документів, які додаються до позовної заяви відповідно до кількості учасників справи (не надано копію заяви від 08.06.2025 р. для відповідача), що є порушенням вимог ч.1 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України.
Отже, за таких обставин у суду першої інстанції існували підстави для залишення позову без руху.
В той же час, суд апеляційної інстанції вважає занадто формальним посиланням суду першої інстанції, в ухвалі про залишення позову без руху, на недотримання позивачем вимог п.8 ч.5 ст.160 КАС України, в частині не зазначення в позовній заяві щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви.
У спірному випадку позивач є автором заяви від 08.06.2025 р. завірену копію якої долучено до позову, у зв`язку з чим є очевидним те, що оригінал цього документу знаходиться у позивача.
Щодо направлення позивачу копії ухвали про залишення позову без руху.
Як свідчать матеріали справи, копія ухвали про залишення позовної заяви без руху від 27.10.2025 була направлена судом першої інстанції на поштову адресу позивача, яка вказана ним в позовній заяві, однак на адресу суду повернувся конверт з відміткою “за закінченням встановленого строку зберігання”.
Згідно Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України “Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку” від 05 березня 2009 року №270 (зі змінами та доповненнями) після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення, поштові перекази повертаються відправнику.
Пунктом 4 частини шостої вказаної статті 251 КАС України визначено, що днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Згідно із частиною першою статті 131 КАС України учасники судового процесу зобов`язані під час провадження у справі повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження), роботи, служби. У разі неповідомлення про зміну адреси повістка надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.
Відповідно до змісту абзацу четвертого частини четвертої статті 124 КАС України у разі відсутності учасників справи за такою адресою вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручено їм належним чином.
За правилами частини одинадцятої статті 126 Кодексу адміністративного судочинства України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.
При цьому беруться до уваги положення частини шостої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно із якими у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).
З матеріалів справи вбачається, що поштове відправлення із копію ухвали про залишення позовної заяви без руху не вручено адресату з незалежних від суду причин, а тому вважається, що така ухвала суду є врученою позивачу.
Суд зауважує, що до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій, а відповідно до частини другої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
У своєму рішенні у справі “Пономарьов проти України” від 03.04.2008 Європейський суд з прав людини зауважив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Таким чином, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Матеріали справи у справі свідчать про те, що позивач не виявив “необхідної старанності” з метою подання позову до суду, який би відповідав вимогам ст..161 КАС України.
Подібна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 13 лютого 2020 року (справа №640/209945/18).
У справі №9901/471/21 (постанова від 21 вересня 2023 року) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що саме позивач як особа, яка ініціювала судовий процес з метою захисту своїх прав, свобод та інтересів, має бути зацікавлений у тому, щоб організувати належне та своєчасне отримання кореспонденції від суду.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що з часу постановлення ухвали про залишення без руху від 27.10.2025 року по день винесення судом ухвали про повернення позову від 27.11.2025 року пройшов один місяць, але позивач не проявив зацікавленості, протягом такого часу, з метою з`ясування ходу судового розгляду його справи.
Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції виконано покладений на нього обов`язок щодо інформування учасників справи про ухваленні судові рішення, а не вручення ухвали суду про залишення позову без руху позивачу мало місце з незалежних від суду причин. 
Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Отже, оскільки у встановлений судом строк позивачем недоліки позовної заяви усунуті не були, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для повернення позову позивачу.
З огляду на викладене, враховуючи те, що повернення позову не позбавляє позивача процесуальної можливості повторно звернутися до суду, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ст.315, ст.ст.316 321, 322, 325 КАС України, суд, - 
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року по справі №215/7853/25 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку у строки, які визначено ст..329 КАС України.
Повний текст судового рішення складено 23.04.2026

Головуючий - суддя Я.В. Семененко 

суддя І.Ю. Добродняк 

суддя А.В. Суховаров