ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 684/421/25
Провадження № 22-ц/820/374/26

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
 
суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 13 листопада 2025 року в складі судді Галиш І.Б.
Заслухавши доповідача, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2025 року позивач ТОВ «Кошельок», звертаючись в суд з цим позовом до відповідача, вказував, що 13.06.2021 року між ТОВ «Кошельок» та ОСОБА_1 укладено договір № 3063313203-370483 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Договір підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», шляхом направлення відповідачу одноразового ідентифікатора «9950», який був направлений на номер телефону НОМЕР_1 , вказаного позичальником під час реєстрації в особистому кабінеті електронного повідомлення смс-повідомлення.
Відповідно до умов договору позивач надає відповідачці грошові кошти у розмірі 4150 грн., початковий строк кредитування становить 14 днів (п. 2.1. договору); дисконтна відсоткова ставка становить 0,01% на добу за початковий строк кредитування, визначений п. 2.3., п. 3.6., п. 3.7. договору; базова відсоткова ставка становить 2,2% на добу за продовжений строк кредитування, визначений п. 3.5., п. 3.7., п. 3.8. договору.
Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, перерахував грошові кошти на картковий рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_2 . 
ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належно не виконувала, у зв`язку з чим виникла заборгованість по сплаті кредиту та відсотків за користування позикою у розмірі 12372,81 грн, яка складається із заборгованості за кредитом 4150 грн. та заборгованості за відсотками за користування позикою 8222,81 грн.
Тому позивач ТОВ «Кошельок» просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 12372,81 грн., сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн.

Рішенням Старосинявського районного суду Хмельницької області від 13 листопада 2025 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» заборгованість за кредитним договором №3063313203-370483 від 13 червня 2021 року 11625,81 грн, з яких: 4150 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 7475,81 грн. – сума заборгованості за відсотками.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 2276,09 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн., а всього 5276,09 грн.
В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду як незаконне та відмовити у задоволенні позову. На її думку, суд першої інстанції не взяв до уваги, що позивачем не доведено факт укладення спірного договору, в тому числі в електронній формі та відсутні докази надання їй кредитних коштів. Надана копія кредитного договору не містить відомостей про підписання його відповідачем одноразовим ідентифікатором. У справі відсутні докази здійснення відповідачем алгоритму дій щодо укладення договору в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Кошельок» з відображенням хронології таких дій та виконання відповідачем умов цього договору. Заявка щодо безготівкового перерахунку коштів в матеріалах справи відсутня, а договір не містить положення щодо зарахування коштів на рахунок ОСОБА_1 . Суд першої інстанції неправомірно не застосував позовну давність до заявлених вимог. Не враховано, що позичальників звільнено від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦПК України, а також неустойки (штрафу, пені) та інших платежів за прострочення виконання зобов`язання за договором, які були нараховані в період дії в Україні воєнного стану, тобто з 24.02.2022 року та такі нарахування підлягають списанню. На її думку, сплачені позивачем витрати на професійну правничу допомогу є безпідставними і не підлягали розподілу.

У відзиві ТОВ «Кошельок» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. Ідентифікація відповідачки на веб-сайті позивача здійснена відповідно до вимог чинного законодавства, з використанням її особистих даних. Відповідачка не надала доказів того, що телефонний номер, із використанням якого здійснювалося підписання договору, у момент укладення договору їй не належав. Позивач виконав свої зобов`язання за договором, надіславши кошти на банківську картку, яку зазначила відповідач. Факт перерахування кредиту підтверджено повідомленням платіжної системи ТОВ «ТАС Лінк», лист АТ «Таскомбанк». Умова договору, зазначена в пункті 3.6 кредитного договору, є обов`язковою для сторін і правомірною в розумінні ст. 204 ЦК України. Після спливу лояльного періоду строк користування кредитом за договором був подовжений до 24.09.2021 року, тому правомірно (в межах строку дії договору) нараховано проценти за користування кредитом за період з 27.06.2021 року по 24.09.2021 року. 

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Так, судом встановлено, що 13 червня 2021 року між ТОВ «Кошельок» та ОСОБА_1 укладено договір №3063313203-370483 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту.
За умовами п.1.1 договору ТОВ «Кошельок» надає позичальнику грошові кошти в розмірі 4150 грн. на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором. Тип кредиту споживчий.
У договорі визначено тип кредиту – споживчий, сума кредиту становить 4150 грн., кредит надається строком на 14 діб (Лояльний період), який може бути продовжено позичальником шляхом сплати ним всіх процентів, відсоткова ставка становить 0,01 % від суми кредиту в межах лояльного періоду, у а разі користування кредитом понад строк, вказаний у п.1.2 договору застосовується базова процентна ставка, що передбачено п.1.1., 1.2., 2.2. договору та графіком розрахунків, який є Додатком №1 до договору №3063313203-370483.
Згідно п. 3.5 договору сторони погоджуються, що у випадку користування кредитом з боку позичальника більше за визначений Лояльним періодом, встановлений п.2.1 договору або додатковими угодами між сторонами зобов`язання позичальника за цим договором продовжуються на весь період користування кредитом, при цьому у випадку, якщо встановлена п. 3.4 цього договору процентна ставка менша ніж 2 відсотки від суми кредиту за кожен день користування кредитом, то правила нарахування процентів за процентною ставкою визначеною п.3.4 Договору скасовуються з моменту початку їх застосування і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за понадстрокове користування кредитом, а саме 2% за кожен день користування кредитом, починаючи з дати укладення Договору і до дня повного повернення кредиту. Зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом в розмірі 1,85 % розповсюджуються на весь період користування кредитом з моменту укладення цього договору, при умові врахування в таких зобов`язаннях суми процентів, які були фактично сплачені позичальником до моменту завершення строку, встановленого п.2.1 Договору.
Також сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення лояльного періоду користування кредитом є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 ЦК України, що має наслідком подовження строку користування кредитом на наступних умовах: зобов`язання щодо повернення основної суми переносяться на наступний день після закінчення лояльного періоду, але не більше ніж на 90 днів після закінчення лояльного періоду; з наступного дня після закінчення лояльного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 730 процентів річних, що становить 2 проценти в день від суми Кредиту за кожен день користування ним (пункти 3.6 - 3.8 Договору).
Вказані умови кредитування стосовно розміру кредиту, строку його повернення, відсотків за користування кредитом відображені у паспорті споживчого кредиту, підписаному сторонами.
Відповідно до повідомлення про підтвердження платежу АТ «Таскомбанк» повідомив позивача ТОВ «Кошельок» про успішне перерахування кредитних коштів 13 червня 2021 року о 17.44 год в сумі 4150 грн. на картку отримувача № НОМЕР_3 , відправник ТОВ «Кошельок».
Згідно з довідкою АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 в Банку емітовано картку № НОМЕР_2 та згідно виписки по даному рахунку 13 червня 2021 року на дану картку зараховано кошти в сумі 4150 грн.
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за період з 13 червня 2021 року по 24 вересня 2021 року заборгованість ОСОБА_1 становить 12372,81 грн, яка складається із заборгованості по тілу кредиту 4150 грн. та заборгованості за відсотками за користування позикою 8222,81 грн.
Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що сторонами укладено кредитний договір в електронній формі, відповідачка не виконала грошове зобов`язання щодо суми повернення позики за договором, продовжила користуватися ними по завершенні Лояльного періоду, тому відбулася пролонгація строку користування кредитом на 90 днів. При цьому позивачем нараховано відсотки в період з 27.06.2021 року до 24.09.2021 року за ставкою 2,2%, що не відповідає умовам договору, тому стягненню з відповідачки підлягають лише проценти, нараховані в межах визначеного договором строку кредитування 90 днів та встановленої договором процентної ставки 2% на день. Тому підлягає стягненню з відповідачки тіло кредиту та 7475,81 грн. заборгованості за відсотками.
Так, відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (стаття 634 ЦК).
За змістом ч.1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (стаття 634 ЦК).
Згідно з частинами 3-4 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Згідно з ч.6 ст. 11 цього Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч.12 ст. 11 Закону). 
За статтею 12 цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з ч. 2 ст.639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції відповідно до ст. 89 ЦПК України дав належну оцінку представленим доказам і обґрунтовано визнав доведеним факт укладення кредитного договору відповідачкою, підписання його сторонами, в тому числі відповідачкою з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» та отримання відповідачем кредиту на умовах, визначених кредитним договором №3063313203-370483 від 13 червня 2021 року. 
З візуальної форми послідовності дій клієнта ОСОБА_1 та ТОВ «Кошельок» щодо укладення електронного договору в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства на сайті https://koshelok.ua/ 13.06.2021 року підписаний позичальницею ОСОБА_1 електронним підписом шляхом введення одноразового ідентифікатора 9950, надісланого на номер мобільного телефону відповідачки НОМЕР_1 .
Візуальна форма послідовності дій складена відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» з урахуванням положень Закону України «Про електронну комерцію».
Копія договору про надання кредиту №3063313203-370483 від 13 червня 2021 року та всі додатки до цього договору наявні у справі.
Підписання договору електронним підписом відповідає розділу 9 кредитного договору №3063313203-370483, за яким цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства.
Наведене цілком спростовує твердження апелянтки про непідписання цього кредитного договору електронним підписом шляхом введення одноразового ідентифікатора. 
Факт зарахування кредитних коштів на банківську картку ОСОБА_1 підтверджено довідкою АТ КБ «Приватбанк», за якою на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 в Банку емітовано картку № НОМЕР_2 , згідно виписки по даному рахунку 13 червня 2021 року на дану картку зараховано кошти в сумі 4150 грн.
Відповідачкою не спростовано достатніми та допустимими доказами, що саме вона уклала цей кредитний договір, вона отримала кошти на емітовану картку № НОМЕР_2 та користувалася ними.

Судом правильно встановлено, що після закінчення 14-денного строку кредитування Лояльного періоду (26 червня 2021 року), відповідачка не повернула кредитні кошти та продовжила користуватись ними, а тому відбулася пролонгація строку користування кредитом на 90 днів, що визначено пунктом 3.7 Договору, а нарахування відсотків у період пролонгації відповідно повинно здійснюватись за процентною ставкою, наведеною у п. 3.8 Договору, а саме 2 % від суми кредиту в день, що також передбачено і в паспорті споживчого кредиту до договору №3063313203-370483 від 13 червня 2021 року.
Тож суд обґрунтовано стягнув заборгованість за користування кредитними коштами в межах строку дії договору 7475,81 грн.
Щодо доводів апеляційної скарги про неправомірність нарахування відсотків, несправедливі умови договору щодо нарахування відсотків, слід зазначити таке.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). 
Відповідачка, діючи згідно принципу свободи договору, п. 5, 9.4 кредитного договору погодилася з умовами та підтвердила, що ознайомлений зі змістом Правил, текст яких знаходиться на сайті кредитодавця https://koshelok.ua/net/. 
Твердження апелянтки про звільнення позичальників від відповідальності визначеної ст. 625 ЦПК України, а також неустойки, штрафу, пені, які нараховані у період воєнного стану з 24.02.2022 року та, що такі нарахування підлягають списанню, суд до уваги не бере, оскільки відповідачем нараховані проценти за користування кредитними коштами, а не за порушення (відповідальність) умов договору. 

Щодо доводів апеляційної скарги про незастосування строків позовної давності, слід зазначити таке.
Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Законом України від 30.03.2020 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) на всій території України з 12.03.2020 року установлено карантин.
Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 р. № 651 карантин відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України.
Крім того, пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Законом України «Про внесення змін до пункту 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності (закон № 11315), яким вилучена норма про те, що у період дії воєнного стану в Україні перебіг позовної давності, визначений Цивільним кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Закон №11315 опубліковано у «Голосі України» 03.06.2025 року. Закон набрав чинності через три місяці після опублікування, тобто 03.09.2025 року.
Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки 25.08.2025 року, тобто, в межах строку позовної давності. 

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
Згідно матеріалів справи АО «Герман Гурський та партнери» надавало у цій справі правничу допомогу ТОВ «Кошельок» згідно договору про надання правничої (правової) допомоги від 12.02.2025 року.
Згідно додатку до договору про надання правової допомоги від 12 лютого 2025 року адвокатським бюро «Герман Гурський та партнери» у справі про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором надано ТОВ «Кошельок» правничу допомогу в розмірі 10000 грн. 
Враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув 3000 грн. понесених витрат на правничу допомогу з відповідачки на користь позивача. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. 
Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається. 

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 13 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 19 лютого 2026 року.

Судді      Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк