ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

12 лютого 2026 року	Справа №160/19980/25 	
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бухтіярової М.М.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві (далі – відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі – відповідач-2), в якій позивач, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить:
-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 06.06.2025 №045650002775;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області зарахувати в повному обсязі періоди роботи в органах Державної податкової служби Дніпропетровської області з 05.02.1991 по 02.12.2024 до стажу державної служби та перевести ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , з пенсії за віком призначеної згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з 01.06.2025 з урахуванням Довідки від 30.01.2025 №6133/6/04-36-10-02-13 про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 року працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавки за ранг, надбавка за вислугу років) станом на січень місяць 2025 року та Довідки від 30.01.2025 №6136/6/04-36-10-02-13 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби за грудень 2024 року, які видані Головним управлінням Державної податкової служби у Дніпропетровській області.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що вона отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вперше 16.01.2025 вона звернулася із заявою про перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», додатково надавши довідки від 16.01.2025 №2892/6/04-36-10-02-13 та від 16.01.2025 №2893/6/04-36-10-02-13. За результатами розгляду зазначеної заяви винесено рішення від 23.01.2025 №045650002775, яким відмовлено в перерахунку пенсії. Позивач вказує, що після отримання зазначеної відмови вона неодноразово зверталась до органів Пенсійного фонду зі скаргами та заявами, до яких долучала, зокрема лист від 19.03.2025 №24660/604-36-11-24 Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, щодо не запровадження умов оплати праці державних службовців на основі класифікації посад відповідно до Каталогу типових посад державної служби і критеріїв віднесення до таких посад, затверджених постановою КМУ від 23.10.2023 №1109, та довідки від 30.01.2025 №6133/6/04-36-10-02-13 та №6136/6/04-36-10-02-13. У своїх відповідях органи Пенсійного фонду наголошували на відсутності підстав для переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», в зв`язку з відсутністю необхідного визначеного стажу державного службовця. 01.06.2025 позивач вкотре звернулась до органів Пенсійного фонду із заявою про переведення з пенсії за віком згідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» № 889-VIII. За результатами розгляду зазначеної заяви відповідачем-1 винесено рішення від 06.06.2025 №045650002775, яким відмовлено в перерахунку пенсії через відсутність необхідного стажу державної служби. Позивач категорично не погоджується з таким висновком відповідача-1 та вказує, що трудовою книжкою належним чином підтверджено, що з 05.02.1991 по 02.12.2024 вона постійно працювала в органах Державної податкової служби. Присвоєння спеціального звання – інспектора податкової служби різних рангів не відміняє прийняття присяги державного службовця та не припиняє статус державного службовця. За таких обставин, рішення відповідача-1 є протиправним, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
При вирішенні питання про відкриття провадження у справі встановлено, що позовна заява подана без додержання вимог, встановлених ст.ст.160, 161 КАС України.
Ухвалою суду позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачеві строк для усунення недоліків позову шляхом подання позовної заяви (уточненої) з уточненням складу відповідачів, які мають відповідати за позовом, засвідченої копії посвідчення встановленого зразка на підтвердження того, що позивач має право на пільги щодо звільнення від сплати судового збору на підставі п. 9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», або документа про сплату судового збору за подання до суду цієї позовної заяви в установленому порядку.
Представником позивача адвокатом Ковалем О.В. подано клопотання, до якого було долучено засвідчену копію посвідчення, уточнену позовну заяву, в якій уточнено склад відповідачів та позовні вимоги, долучено докази надіслання до електронного кабінету учасників справи поданих до суду документів.
Ухвалою суду позовну заяву (уточнену) прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/19980/25, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), а також встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання цієї ухвали.
Цією ж ухвалою суду було витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області засвідчену належним чином копію пенсійної справи ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), розрахунок страхового стажу станом на дату звернення 01.06.2025.
Головним управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач-2 не погоджується з позовними вимогами та просить їх у задоволенні відмовити. В обґрунтування своєї позиції зазначає наступне. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 01.06.2025 позивач звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про перехід на пенсію за іншим Законом - Законом України «Про державну службу». За принципом екстериторіальності визначено органом розгляду визначено Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві. Розглянувши заяву та додані до неї документи відповідачем-1 прийнято рішення про відмову у проведенні перерахунку пенсії за № 045650002775 від 06.06.2025, оскільки станом на 01.05.2016 необхідний стаж державної служби у позивача відсутній. Відповідач вказує, що право на призначення пенсії державного службовця в рамках дії Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 мають особи, які не отримували пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII. Статтею 25 Закону №3723-ХІІ визначено сім категорій посад державних службовців, в залежності від яких, встановлюються ранги державних службовців. Основними критеріями, який визначає підстави для зарахування періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, є встановлення за займаною посадою відповідного рангу. Згідно статті 3 Закону № 889-VIII його дія не поширюється, зокрема, на осіб рядового і начальницького складу правоохоронних органів та працівників інших органів, яким присвоюються спеціальні звання, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до статті 343.1 Податкового Кодексу України посадовим особам контролюючих органів присвоюються спеціальні звання, тому ці посади не належать до посад, віднесених до категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ. З огляду на викладене, періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання, не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. З огляду на викладене, оскаржуване рішення є правомірним, прийнятим у відповідності до вимог чинного законодавства.
До відзиву відповідачем-2 долучено копію пенсійної справи позивача.
Представником позивача адвокатом Ковалем О.В. у відповіді на відзив зазначає про безпідставність відзиву та повторно акцентує, що згідно з записів трудової книжки серії НОМЕР_2 та вкладишу до неї серії НОМЕР_3 позивачка була працевлаштована на роботах віднесених до посад державної служби з 05.02.1991 року запис №10 – прийнята на посаду старшого державного податкового інспектора у відділу по оподаткуванню державних підприємств до Держподатінспекції Дніпропетровського району. Згідно з запису №12 від 30.10.1992 присвоєно персональне звання інспектора податкової служби І рангу (наказ №27-л від 02.11.1992). Згідно з запису №14 від 20.06.1994 - прийнято присягу державного службовця (згідно Закону України «Про державну службу» ст.17). В подальшому позивачка постійно працювала в органах Державної податкової служби Дніпропетровської області включно по 02.12.2024. Так, згідно з запису №51 від 02.12.2024 – припинено державну службу та звільнено із займаної посади за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію відповідно до п.7 ч.1 ст.8, ч.3 ст.86 Закону України «Про державну службу». Отже, позивачка з 05.02.1991 по 02.12.2024 постійно працювала в органах Державної податкової служби Дніпропетровської області на різних посадах державної служби, про що є відповідні записи в трудовій книжці. Особа, яка вступає на державну службу, приймає на себе не тільки права та основні обов`язки державного службовця, а й певне коло обмежень і заборон. Крім того, присвоєння спеціального звання – інспектора податкової служби різних рангів не відміняє прийняття присяги державного службовця, та відповідно не припиняє статус державного службовця. Згідно з частиною 18 статті 37 Закону № 3723-XII період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, яким відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Враховуючи викладене, роботу позивачки в органах Державної податкової служби Дніпропетровської області необхідно зараховувати до стажу державної служби.
Відповідач-1 правом на подання відзиву не скористався.
Відповідно до частини п`ятої та восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Згідно з частиною п`ятою статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення у порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до пункту 8 частини третьої статті 2 КАС України. Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , документована паспортом серії НОМЕР_4 , виданого 04.11.1996 Кіровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; перебуває на обліку в Пенсійному фонді України та з 03.12.2018 отримувала пенсію по інвалідності ІІ групи загального захворювання відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 19.04.2022 відповідно до особистої заяви переведена на пенсію за віком.
Згідно із розрахунком стажу (форма РС-право) номер ПС 045650002775 страховий стаж позивача станом на 30.04.2024 становить 45 років 6 місяців 17 днів, до якого зараховано такі періоди: з 01.09.1978 по 25.06.1981 – 2 роки 9 місяців 25 днів; з 10.08.1981 по 19.12.1990 – 9 років 4 місяці 10 днів; з 20.12.1990 по 04.02.1991 – 0 років 1 місяць 15 днів; з 05.02.1991 по 15.01.1997 – 5 років 11 місяців 11 днів; з 16.01.1997 по 31.12.2003 – 6 років 11 місяців 16 днів; з 01.01.2004 по 14.03.2012 – 8 років 3 місяці 0 днів; з 15.03.2012 по 31.08.2013 – 1 рік 6 місяців 0 днів; з 01.09.2013 по 03.06.2015 – 1 рік 10 місяців 0 днів; з 04.06.2015 по 06.07.2017 – 2 роки 2 місяці 0 днів; з 07.07.2017 по 29.08.2019 – 2 роки 2 місяці 0 днів; з 30.08.2019 по 31.01.2021 – 1 рік 6 місяців 0 днів; з 25.02.2021 по 31.03.2021 – 0 років 2 місяці 0 днів; з 01.04.2021 по 31.12.2021 – 0 років 9 місяців 0 днів; з 01.01.2022 по 31.03.2024 – 2 роки 3 місяці 0 днів; з 01.04.2024 по 30.04.2024 – 0 років 1 місяць 0 днів.
01.06.2025 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про перехід на інший вид пенсії.
За принципом екстериторіальності органом призначення визначено Головне управління Пенсійного фонду України в місті Київ.
За результатом розгляду заяви позивача рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 06.06.2025 №045650002775 було відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку пенсії.
Означене рішення відповідача-1 обґрунтоване наступним.
01.06.2025 звернулася гр. ОСОБА_1 з заявою про переведення з пенсії за віком згідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» № 889-VIII. Згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII «Про державну службу» мають право особи, які на день набрання чинності Законом №889-VIII мають не менше як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 889-VIII та актами Кабінету Міністрів України; займають посади державної служби та мають не менше як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 889-VIII та актами Кабінету Міністрів України. Періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання, не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України № 3723-ХІІ. Зважаючи на те, що посадовим особам контролюючих органів згідно зі статтею 343.1 Податкового кодексу України присвоюються спеціальні звання і, відповідно, ці посади не належать до посад, віднесених до категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХІІ, робота на цих посадах не враховується для обчислення стажу державної служби. Враховуючи вищезазначене, прийнято рішення відмовити гр. ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії згідно з заявою № 1536 від 01.06.2025.
Не погодившись з рішення відповідача-1 від 06.06.2025 №045650002775 та з не зарахуванням до стажу державної служби періодів роботи в органах Державної податкової служби з 05.02.1991 по 02.12.2024, позивач звернулась до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно із положеннями частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Згідно із пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі – Закон №1058-IV) розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, та визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Частиною третьою статті 4 Закону № 1058-IV передбачено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно з частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.
Відповідно до статті 10 Закону №1058-ІV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Частиною третьою статті 45 Закону №1058-ІV передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Отже, статтею 45 №1058-IV врегульовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного за даним Законом, на інший вид пенсії, визначений цим же Законом.
Загальні засади діяльності, статус державних службовців, які працюють в державних органах, а також особливості правовідносин щодо призначення та перерахунку пенсій державним службовцям, оплати праці державних службовців визначає Закон України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2014 (далі – Закон №889-VIII), який набрав чинності з 01 травня 2016 року.
Відповідно до пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
При цьому, пунктами 10-12 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII встановлено умови, за яких державні службовці мають право на призначення пенсії за нормами Закону України «Про державну службу».
Так, пункти 10 та 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачають, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Згідно з частиною першою статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ (далі - Закон №3723-ХІІ) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Водночас, для осіб, які мають не менш 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, статтею 37 Закону №3723-ХІІ передбачено додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця – це певний вік і страховий стаж.
Отже, обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ і розділом ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Аналогічні правові висновки щодо застосування зазначених норм права неодноразово виснувались Верховним Судом, зокрема, у постановах від 18.03.2021 у справі № 500/5183/17, від 11.04.2023 у справі № 1.380.2019.003855 та підтримані Верховним Судом в постанові від 19.03.2025 у справі №300/936/23.
Відповідно до статті 90 Закону № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
У межах спірних правовідносин питання полягає у правомірності відмови позивачеві у переведенні її з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу».
Як вбачається з рішення від 06.06.2025 №045650002775, позивачеві було відмовлено у переведенні на інший вид пенсії у зв`язку з відсутністю стажу державної служби.
При цьому, відповідач-1 в оскаржуваному рішенні зазначив, що періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання, не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби.
Суд критично оцінює таку позицію відповідача-1, з огляду на наступне.
Пунктом 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Відповідно до частини вісімнадцятої статті 37 Закону №3723-ХІІ періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Окрім того, згідно з пунктом 7 частини другої статті 46 Закону №889-VIII до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.
Суд звертає увагу, що обчислення стажу державної служби за періоди роботи до 01 травня 2016 року (до моменту вступу в дію Закону України «Про державну службу» № 889-VII від 10.12.2015) здійснювалось відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283 (далі - Порядок № 283), пунктом 2 якого передбачалось, що до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.
З 01.05.2016 механізм обчислення стажу державної служби визначає Порядок обчислення стажу державної служби, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №229 від 25.03.2016 (далі – Порядок №229), згідно з пунктом 4 якого до стажу державної служби зараховуються: час перебування на посаді державної служби відповідно до Закону; час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.
Відповідно до пункту 3 Порядку №229 документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка.
На підтвердження трудової діяльності позивача в органах державної податкової служби з прийняттям присяги державного службовця, присвоєнням спеціальних звань, рангів державного службовця у трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 11.08.1981 та від 11.06.1993 містяться наступні записи про її роботу: з 05.02.1991 призначена на посаду старшого державного податкового інспектора у відділі оподаткування у Державній податковій інспекції Дніпропетровського району; з 13.05.1992 переведена на посаду головного державного податкового інспектора у відділі оподаткування у Державній податковій інспекції Дніпропетровського району; 30.10.1992 – присвоєно персональне звання інспектора податкової служби І рангу; з 22.02.1994 переведена на посаду начальника відділу зборів та стягнень податків з юридичних осіб у Державній податковій інспекції Дніпропетровського району; 20.06.1994 – прийняла присягу держслужбовця; з 01.07.1994 по 15.01.1997 була заступником начальника - начальником відділу зборів та стягнень податків з юридичних осіб у Державній податковій інспекції Дніпропетровського району; з 16.01.1997 призначена заступником голови – начальником відділу справляння податків з юридичних осіб у Державній податковій адміністрації у Дніпропетровському районі; 14.02.1998 - Державна податкова адміністрація у Дніпропетровському районі перейменована в Державну податкову інспекцію у Дніпропетровському районі; з 17.02.1998 призначена на посаду заступника начальника – начальником відділу справляння податків з юридичних осіб у Державній податковій інспекції у Дніпропетровському районі; з 01.04.1998 переведена на посаду в.о. заступника начальника – начальника управління прямих і непрямих податків з юридичних осіб у Державній податковій інспекції у Дніпропетровському районі; 28.09.1998 затверджена на посаді заступника начальника – начальника управління прямих і непрямих податків з юридичних осіб у Державній податковій інспекції у Дніпропетровському районі; 30.12.1999 – присвоєно спеціальне звання радник податкової служби; з 27.06.2001 призначена заступником начальника інспекції – начальником управління оподаткування юридичних осіб у Дніпропетровській міжрайонній податковій інспекції; 25.07.2002 – присвоєно спеціальне звання – радник податкової служби другого рангу; з 10.05.2005 призначена на посаду в.о. начальника управління контрольно-перевірочної роботи у Дніпропетровській міжрайонній державній податковій інспекції; з 26.05.2005 переведена на посаду начальника управління оподаткування юридичних осіб у Дніпропетровській міжрайонній державній податковій інспекції; з 29.08.2025 переведена на посаду в.о. начальника відділу податку на прибуток та інших податків і зборів (обов`язкових платежів) у Дніпропетровській міжрайонній державній податковій інспекції; з 28.11.2005 переведена на посаду начальника відділу оподаткування юридичних осіб; з 21.03.2007 переведена на посаду начальника управління оподаткування юридичних осіб у Дніпропетровській міжрайонній державній податковій інспекції; з 15.03.2012 призначена начальником управління оподаткування юридичних осіб у Дніпропетровській міжрайонній державній податковій інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби; з 12.08.2013 призначена начальником управління оподаткування та контролю об`єктів і операцій у Дніпропетровській об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області та присвоєно одинадцятий ранг державного службовця; 02.01.2014 – присвоєно спеціальне звання – радник податкової та митної справи другого рангу; з 04.06.2015 прийнята на посаду головного державного ревізора-інспектора сектору адміністрування єдиного внеску управління доходів і зборів з фізичних осіб у Державній податковій інспекції у Київському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області; з 10.02.2016 переведена на посаду головного державного ревізора-інспектора сектору адміністрування єдиного внеску управління податків і зборів з фізичних осіб у Державній податковій інспекції у Київському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області; з 28.02.2017 призначена на посаду головного державного ревізора-інспектора відділу адміністрування єдиного внеску, майнових податків і зборів з фізичних осіб, організацій та проведення перевірок суб`єктів декларування в деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру управління податків і зборів з фізичних осіб у ДПІ у Центральному районі м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області; з 07.07.2017 призначена головним державним ревізором-інспектором відділу адміністрування податків та зборів з фізичних осіб та єдиного внеску території обслуговування ДПІ у Центральному районі м. Дніпра управління податків і зборів з фізичних осіб; з 17.01.2019 переведена на посаду головного державного ревізора-інспектора відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб Правобережного управління у Державній фіскальній службі України Головного управління ДФС у Дніпропетровській області; з 30.08.2019 призначена на посаду головного державного ревізора-інспектора відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб Правобережного управління у Державній фіскальній службі України Головного управління ДФС у Дніпропетровській області; з 26.10.2020 - головним державним ревізором-інспектором Правобережного відділу податків і зборів з юридичних та фізичних осіб управління податкового адміністрування ГУ ДПС у Дніпропетровській області; з 05.02.2021 призначена на посаду головного державного ревізора-інспектора Правобережного відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління податкового адміністрування фізичних осіб ГУ ДПС у Дніпропетровській області; з 21.10.2021 головним державним інспектором Правобережного відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління податкового адміністрування фізичних осіб ГУ ДПС у Дніпропетровській області; з 15.07.2022 – головним державним інспектором Правобережного відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС у Дніпропетровській області; з 07.12.2022 – головним державним інспектором Правобережного відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління оподаткування фізичних осіб; 02.12.2024 – припинено державну службу та звільнена із займаної посади за власним бажанням.
Суд зазначає, що трудова книжка в частині спірного періоду оформлена у відповідності до вимог законодавства, вказані записи містять номери та дати наказів про прийняття, переведення та звільнення з посади, зауважень до трудової книжки в частині спірного періоду відповідачем-1 не зазначено.
Крім того, у довідці за формою ОК-5 містяться відомості по спеціальному стажу з 1999 по 2024 роки із кодом підстави для обліку спецстажу ЗДС037А1, який діє з 16.12.1993, а саме: «Державні службовці, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку в період роботи на державній службі, за наявності загального трудового стажу - для чоловіків не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років».
За змістом підпункту 41.1.1 пункту 44.1 статті 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є: податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.
Пунктом 344.1 статті 344 Податкового кодексу України передбачено, що пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу».
При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.
Відповідно до пунктів 343.1 - 343.2 статті 343 Податкового кодексу України, посадовим особам контролюючих органів присвоюються такі спеціальні звання: головний державний радник податкової та митної справи; державний радник податкової та митної справи I рангу; державний радник податкової та митної справи II рангу; державний радник податкової та митної справи III рангу; радник податкової та митної справи I рангу; радник податкової та митної справи II рангу; радник податкової та митної справи III рангу; інспектор податкової та митної справи I рангу; інспектор податкової та митної справи II рангу; інспектор податкової та митної справи III рангу; інспектор податкової та митної справи IV рангу; молодший інспектор податкової та митної справи.
Положення про спеціальні звання та порядок їх присвоєння, співвідношення з рангами державних службовців, розмір надбавок за спеціальне звання затверджуються Кабінетом Міністрів України.
У разі присвоєння посадовій особі спеціального звання відповідно до пункту 343.1 цієї статті надбавка за ранг державного службовця не виплачується.
Отже, відповідно до норм, закріплених у Податковому кодексі України, посадові особи контролюючих органів є державними службовцями.
Процедуру присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів доходів і зборів та осіб, уповноважених їх присвоювати, визначено Порядком присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів доходів і зборів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.10.2013 № 839, що був чинним до 16.10.2020 (далі - Порядок № 839).
Згідно з пунктом 9 Порядку № 839 посадовій особі, яка перебувала на державній службі та вперше призначена на посаду в органах доходів і зборів, присвоюється спеціальне звання за посадою, на яку призначено особу, з урахуванням встановленого співвідношення рангів державних службовців.
Особам, які приймаються на роботу до органів доходів і зборів та яким раніше присвоєно спеціальні звання державної податкової або митної служби, спеціальні звання присвоюються з урахуванням співвідношення, визначеного законом.
За приписами пункту 4 Порядку № 839 до строку перебування у спеціальному званні зараховується період роботи в органах доходів і зборів у спеціальному званні (ранзі державного службовця), а також строк перебування у спеціальному званні (ранзі державного службовця) посадових осіб державної податкової та державної митної служби, крім посадових осіб, яким у період роботи в органах доходів і зборів спеціальне звання було присвоєно достроково.
Постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2016 № 306 «Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями» затверджено Порядок присвоєння рангів державних службовців, що додається (далі – Порядок №306); співвідношення між рангами державних службовців і військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями згідно з додатками 1-16.
Відповідно до пункту 2 Порядку №306 особі, яка має військове звання, дипломатичний ранг чи інше спеціальне звання та призначається на посаду державного службовця, присвоюється ранг відповідно до співвідношення між рангами державних службовців і військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями (далі - співвідношення), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 р. № 306.
Згідно з пунктом 10 Порядку №306 державним службовцям, яким присвоєно ранг відповідно до Закону України від 16 грудня 1993 р. № 3723-XII «Про державну службу», присвоюється найнижчий ранг у межах категорії посад, до якої належить посада державної служби. При цьому строк відпрацювання для присвоєння чергового рангу включає попередній період роботи державного службовця на займаній посаді. У разі належності посади державного службовця до категорії посад, в межах якої передбачено присвоєння рангу нижчого, ніж присвоєний державному службовцю згідно із зазначеним Законом, за ним зберігається раніше присвоєний ранг. У разі коли державному службовцю, який має відповідне військове звання, дипломатичний ранг чи інше спеціальне звання, присвоєно ранг відповідно до зазначеного Закону, що є нижчим, ніж передбачено співвідношенням, йому присвоюється ранг на рівні рангу виходячи із співвідношення.
Наведені правові норми підтверджують, що посадові особи контролюючих органів, в цьому випадку - податкового органу, віднесені до державних службовців з певними особливостями, з присвоєнням спеціальних звань, які відповідають певним категоріям та рангам державних службовців.
Тобто спеціальні звання посадових осіб органів державної податкової служби прирівнюються до рангів державного службовця, визначених Постановою № 306.
За таких обставин, посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».
Зазначена правова позиція узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 22.10.2013 у справі № 21-340а13, в якій колегія суддів дійшла висновку, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу». Відступів від зазначеної правової позиції Верховний Суд не здійснював.
У постановах Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 465/7218/16-а, від 13.12.2018 у справі № 539/1855/17 зазначено, що доводи органу Пенсійного фонду про те, що позивач не має права на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» у зв`язку з тим, що йому присвоєно спеціальне звання як посадовій особі контролюючого органу, а тому його посада не відноситься до категорії посад державної служби, є безпідставними та повністю спростовуються положеннями статті 344 Податкового кодексу України та Порядку № 283.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи викладене, період роботи позивача на посадах в податкових органах, в тому числі де їй присвоєно спеціальне звання, зараховуються до стажу державної служби.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що період роботи позивача з 05.02.1991 по 02.12.2024 в податкових органах підлягає зарахуванню до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ,
При цьому, за умови врахування спірного періоду роботи позивача до стажу державної служби, такий стаж станом на 01.05.2016 становитиме не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Крім того, з матеріалів справи слідує, що на момент звернення із заявою про перехід на інший вид пенсії (01.06.2025) позивач досягла 63 років, її загальний страховий стаж становив понад 45 років, що підтверджується розрахунком стажу (форма РС-право).
Встановлені судом обставини у справі вказують на те, що позивач досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-ІV, має необхідний страховий стаж, в тому числі на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби (при необхідних 20 років), а отже, з урахуванням положень пункту 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII має право на пенсію за віком на підставі статті 37 Закону №3723-XII.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що рішення відповідача-1 від 06.06.2025 №045650002775 є необґрунтованим та безпідставним, не відповідає критеріям, визначених частиною другою статті 2 КАС України, тому є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо способу захисту порушеного права, суд зазначає наступне.
Відповідно до положень частини першої статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.
У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4 частини другої статті 245 КАС України).
Відповідно до частини четвертої статті 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Нормами частини другої статті 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02).
Оскільки саме відповідачем-1 було протиправно відмовлено позивачеві у переведенні на інший вид пенсії, що встановлено судом, поряд з цим встановлено, що позивач на час звернення із заявою від 01.06.2025 досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-ІV, має необхідний страховий стаж, в тому числі на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби (при необхідних 20 років), та з урахуванням положень пункту 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII має право на пенсію за віком на підставі статті 37 Закону №3723-XII, тому в даному випадку у відповідача відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень і єдиним варіантом поведінки пенсійного органу у даному випадку є саме переведення на інший вид пенсії.
За загальним правилом частини першої статті 45 Закону № 1058-IV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією.
За таких обставин, з урахуванням наведених судом законодавчих норм та встановлених обставин, суд вважає за необхідне відновити порушене право позивача шляхом зобов`язання відповідача-1 перевести позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з 01.06.2025, тобто з дати звернення, оскільки саме такий спосіб захисту у даному випадку є належним та необхідним для ефективного захисту порушеного права.
Позовні вимоги в частині зобов`язання перевести на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» «з урахуванням Довідки від 30.01.2025 №6133/6/04-36-10-02-13 про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 року працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавки за ранг, надбавка за вислугу років) станом на січень місяць 2025 року та Довідки від 30.01.2025 №6136/6/04-36-10-02-13 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби за грудень 2024 року, які видані Головним управлінням Державної податкової служби у Дніпропетровській області» - не підлягають задоволенню, оскільки матеріали справи не містять доказів порушеного права в цій частині позовних вимог. Позаяк, станом на час розгляду справи відповідачем-1 не здійснено переведення позивача на інший вид пенсії та не здійснено відповідний обрахунок розміру пенсії. Водночас, судовому захисту підлягає лише порушене право, захист непорушених прав не узгоджується із завданням та принципами адміністративного судочинства.
Верховним Судом у постанові від 15.05.2024 у справі №160/14647/22 зазначено, що при вирішенні спору суд зобов`язаний надати оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду.
Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного способу захисту способам, визначеним законодавством є підставою для відмови у задоволенні позову.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частиною першою статті 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За змістом положень частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, на підставі наданих доказів у їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України, суд зазначає, що позивач у справі, що розглядається, звільнена від сплати судового збору, тому судовий збір сплачено не було, а отже відсутні підстави для здійснення розподілу судових витрат.
Керуючись ст.ст. 9, 72-90, 242-246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві (код ЄДРПОУ 42098368, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд.16), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 21910427, місцезнаходження: 49094, м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд.26) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві (код ЄДРПОУ 42098368, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд.16) від 06.06.2025 №045650002775.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві (код ЄДРПОУ 42098368, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд.16) зарахувати ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) до стажу державної служби періоди її роботи на посадах в податкових органах з 05.02.1991 по 02.12.2024.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві (код ЄДРПОУ 42098368, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд.16) перевести ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з 01.06.2025 та здійснити виплату з урахуванням проведених платежів.
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя М.М. Бухтіярова