КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В.
22-ц/824/3508/2026 

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 755/8936/25

23 квітня 2026 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.
суддів - Оніщука М.І.
- Шебуєвої В.А 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гордієнко Лесі Михайлівни на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19 вересня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Марфіної Н.В. у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро - Реконструкція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -
в с т а н о в и в:

У травні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро - Реконструкція» (далі - ТОВ ««Євро - Реконструкція») звернулося до суду з вищезазначеним позовом, у якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за отримані послуги з гарячого водопостачання у розмірі 25 698,04 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 8 600,09 грн та три відсотки річних в сумі 2 451,25 грн.
Позовні вимоги мотивовано тим, що ТОВ «Євро-Реконструкція» здійснює надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води в будинку АДРЕСА_1 , а відповідач, у свою чергу, є споживачем вказаних послуг за адресою АДРЕСА_2 .
Посилаючись на те, що відповідач з лютого 2017 року не вносила плату за отримані послуги з гарячого водопостачання, ТОВ «Євро-Реконструкція» просило стягнути з неї вищезазначену заборгованість з урахуванням інфляційних втрат та трьох процентів річних
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19 вересня 2025 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Євро - Реконструкція» заборгованість за послуги з постачання гарячої води в сумі 25 698,04 грн; інфляційну складову боргу в сумі 8 600,09 грн, 3 % річних в сумі 2 451,25 грн, а всього 36 749,38 грн.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 028,00 грн.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є споживачем послуг з постачання гарячої води,наданих позивачем за адресою: АДРЕСА_2 , а тому враховуючи порушення відповідачем виконання зобов`язань по сплаті коштів за оплату вказаних послуг за спірний період , вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у заявленому розмірі є обґрунтованими.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 17 жовтня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Гордієнко Л.М. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права, неповно встановлено обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що здійснений позивачем розрахунок заборгованості з постачання гарячої води за нормативами (нормами) споживання, а не за даними показників засобів обліку є протиправним та не відповідає ні нормам законодавства, ні нормам укладеного між сторонами договору. Відповідач здійснює оплату послуг з постачання гарячої води за даними показників засобів обліку та не має заборгованості за надані послуги. Засіб обліку з постачання гарячої води був встановлений в квартирі під час будівництва будинку, приймався до розрахунку вартості послуг за постачання гарячої води організаціями, які надавали послуги в сфері житлово-комунальних послуг до надання відповідних послуг Ппзивачем, та пройшов повірку в 2020 та 2024 роках. Крім того, судом не встановлено, а позивачем не надано жодних доказів фактичного надання відповідачу та користування останньою послугами з гарячого водопостачання в період з 2014 по 2020 роки. 
Згідно розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги по житловому приміщенню (квартирі), що розташовані за адресою АДРЕСА_3 , власник ОСОБА_1 , заборгованість розрахована за період жовтень 2017 - березень 2025 років. Тобто, строк заявлених позивачем вимог про стягнення заборгованості за період з жовтня 2017 року на час звернення до суду сплинув. Стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за період від початку якого сплинуло майже 8 років, на який нараховано інфляційні втрати та 3% річних не відповідає нормам цивільного чи житлово-комунального законодавства
У грудні 2025 року ТОВ «Євро-Реконструкція» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просило її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді Кафідової О.В., обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
У відповідності до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно із статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 23 липня 2014 року у газеті «Хрещатик» № 103 (4503) ТОВ «Євро-Реконструкція» розміщено повідомлення із пропозицією укладення договору про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення до відповідних житлово-експлуатаційних організацій або до ТОВ «Євро-реконструкція». Проект договору про надання ТОВ «Євро-реконструкція» послуг централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в офіційному віснику Київської міської ради - газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року № 111(4511).
Тобто ТОВ «Євро-реконструкція» з 01 липня 2014 року є постачальником теплової енергії та гарячої води в будинку за адресою: АДРЕСА_3 
Відповідач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .
22 липня 2020 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Євро-Реконструкція» укладений договір №460183/117 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.
ТОВ «Євро-Реконструкція» порушило перед судом питання про стягнення із відповідача заборгованості за послугу з постачання гарячої води у розмірі 25 698,04 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 8 600,09 грн та три відсотки річних в сумі 2 451,25 грн.
Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «Євро-Реконструкція» та стягнув з ОСОБА_1 вказану заборгованість, колегія суддів із такими висновками суду першої інстанції погоджується.
Правовідносини між сторонами у спірний період були врегульовані нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які були затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 та втратили чинність 01 травня 2022 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 85 від 02 лютого 2022 року.
Згідно пункту 6 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII (далі - Закон № 2189-VIII) індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
У відповідності до пункту 2 частини першої статті 5 Закону № 2189-VIII до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.
Статтею 7 Закону № 2189-VIII визначені права і обов`язки споживача (індивідуального споживача), зокрема, правом споживача є одержання своєчасно та належної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством і умовами укладених договорів, а обов`язком - оплата наданих житлово-комунальних послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Частиною першою статті 9 Закону № 2189-VIII встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених  ,відповідно до якої цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією продовжують цивільні права та обов`язки.
Отже, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до положень стате 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Євро-Реконструкція» є надавачем послуг з постачання гарячої води. Відповідач є споживачем таких послуг, а тому зобов`язана їх оплачувати.
Починаючи з лютого 2017 року відповідач не в повному обсязі вносила плату за послуги з постачання гарячої води.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення із відповідача на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» заборгованості.
Доводи апеляційної скарги щодо неправомірності нарахування ТОВ «Євро-Реконструкція» плати за гаряче водопостачання по загальнобудинковому обліку не заслуговують на увагу, оскільки як зазначило ТОВ «Євро-Реконструкція» квартира за адресою: АДРЕСА_3 обліковується як така, що обладнана засобом індивідуального обліку гарячого водопостачання з 15.10.2020 року. У свою чергу з 01.10.017 року по 15.10.2020 року нарахування за спожиті послуги проводилися з розрахунку 3.00 ку. м за 1 особу. 01.01.2021 року індивідуальний засіб обліку гарячої води взятий на облік на підставі свідоцтва про повірку від 15.10.2020 року. Оскільки споживач не передавав показники засобу обліку гарячої води, то нарахування проводилися за нормою споживання з розрахунку 3.00 ку. м за 1 особу. У лютому 2024 року споживач передав позивачу показники і з цього часу розрахунок за надані послуги здійснюється за наданими показниками лічильника.
Що стосується доводів заявника щодо пропуску строків позовної давності, то такі є безпідставними, з огляду на таке. 
Відповідно до положень статей 256-257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідно до частини третьої-четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).
Разом з тим, Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19», із подальшими змінами, на усій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року до 31 липня 2020 року. Дію карантину, встановленого цією Постановою, продовжено згідно з Постановами Кабінету Міністрів України № 392 від 20 травня 2020 року, № 500 від 17 червня 2020 року, № 641 від 22 липня 2020 року, № 760 від 26 серпня 2020 року, № 956 від 13 жовтня 2020 року, № 1236 від 09 грудня 2020 року, № 104 від 17 лютого 2021 року, № 405 від 21 квітня 2021 року, № 611 від 16 червня 2021 року.
30 березня 2020 року був прийнятий Закон України № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким доповнений Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України п. 12, яким визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу строки продовжуються на строк дії такого карантину.
Законом № 2120-IX від 15 березня 2022 року Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 19, яким було визначено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України було виключено на підставі Закону № 4434-IX від 14 травня 2025 року.
Відтак, ТОВ «Євро-Реконструкція» не пропустило строк звернення до суду із заявленими вимогами.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. Судом першої інстанції повно встановлено обставини, що мають значення для справи, висновки суду відповідають наявним у матеріалах справах доказам.
Отже, зважаючи на наведене підстави для скасування рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19 вересня 2025 року наведені в апеляційній скарзі відсутні.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути змінено та скасовано з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Апеляційний суд, враховуючи відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з положень ст. 141 ЦПК України не вбачає підстав для компенсації відповідачам понесених ними судових витрат на стадії апеляційного перегляду справи.
Керуючись ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381-384, 386, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гордієнко Лесі Михайлівни залишити без задоволення.
Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19 вересня 2025 року залишити без змін.
Постанова Київського апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та не може бути оскаржена до Верховного Суду.

Головуючий: Судді: