Виноградівський районний суд Закарпатської області 
_______________________________________________________________________________________________    Справа № 299/5787/25
Номер провадження 2/299/2118/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.02.2026 року м.Виноградів
Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючий-суддя Леньо В.В. секретар судового засідання Казимірська Н.В. розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, 

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулася з позовом в суд до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивач – ОСОБА_3 .
У документах, що підтверджують родинні відносини між відповідачкою та позивачкою і спадкодавцем, містять розбіжності у написанні по-батькові відповідачки. Так, у свідоцтві про народження позивачки НОМЕР_1 від 21.06.2007 «повторне» матір`ю записана ОСОБА_4 « ОСОБА_5 . У свідоцтві про шлюб ОСОБА_3 серіїя НОМЕР_2 дружиною записана ОСОБА_6 « ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 уродженка с. Заболотне, Іршавського району Закарпатської області. Ця розбіжність вже була предметом судового дослідження при встановленні факту, що має юридичне значення. Суд встановив, що дійсно ряд документів, виданих на ім`я ОСОБА_8 по-батькові записано не « ОСОБА_9 », як у паспорті громадянина України НОМЕР_3 від 15.02.2005, виданий Виноградівським РВ УМВС, проте належать їй, ОСОБА_2 .
Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на спадкове майно, що складається з житлового будинку, який розташований в АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою виданою старостою Широківського старостинського округу Виноградівської міської ради від 08.07.2025 року № 65/20.11-07 та довідкою КП «Виноградівське РБТІ» від 18.07.2025 року № 587.
Відповідно до довідки старости Широківського старостинського округу Виноградівської міської ради від 08.07.2025 року № 65/20.11-07, за даними по господарського обліку Широківського старостинського округу, Виноградівської міської ради, житловий будинок з надвірними спорудами рахувався за покійним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, відомості про право власності на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: будинок АДРЕСА_1 відсутні..
Відповідно до довідки від 08.07.2025 року № 66/20.11-07, виданої старостою Широківського старостинського округу Виноградівської міської ради, що разом з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день його смерті проживали: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - дружина; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - дочка; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - племінник; 4. ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 - онук.
Після смерті ОСОБА_3 який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач, як спадкоємець першої черги, прийняла спадщину, оскільки проживала разом з спадкодавцем за однією адресою.
Дружина спадкодавця, та матір позивачки – ОСОБА_2 , претензій щодо спадкового майна немає.
В зв`язку з необхідністю отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом, позивач звернулася до Виноградівської державної нотаріальної контори. Однак, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів їй в цьому було відмовлено. Така ситуація обумовлена тим, що спадкодавець ОСОБА_3 не зареєстрував право на житловий будинок за життя. Тому, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок, нотаріусом було роз`яснено про необхідність звернутися з даним питанням до Виноградівського районного суду Закарпатської області.
На даний час, позивач не може визнати право на спадщину шляхом звернення до нотаріуса, із-за відсутності правовстановлюючих документів на будинок, тому змушена звернутися до суду.
Позивач у судове засідання не зявилася, у позовній заяві просила розгляд справи проводити без її участі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву засвідчену старостою с.Широке, про те, що підтверджує обставини позову. Позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Відзив не подала.
Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, з врахуванням того, що відповідачкою позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ч.4 ст.206 ЦПК України визнання відповідачем позову прийнято судом.
Відповідно до ч.4 ст. 200 ЦПК України судом у підготовчому судовому засіданні ухвалюється рішення. 
Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані ЦК України (2003 р.).
В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки – ОСОБА_3 .
У документах, що підтверджують родинні відносини між відповідачкою та позивачкою і спадкодавцем, містять розбіжності у написанні по-батькові відповідачки. Так, у свідоцтві про народження позивачки НОМЕР_1 від 21.06.2007 «повторне» матір`ю записана ОСОБА_4 « ОСОБА_5 . У свідоцтві про шлюб ОСОБА_3 серіїя НОМЕР_2 дружиною записана ОСОБА_6 « ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 уродженка с. Заболотне, Іршавського району Закарпатської області. Ця розбіжність вже була предметом судового дослідження при встановленні факту, що має юридичне значення. Суд встановив, що дійсно ряд документів, виданих на ім`я ОСОБА_8 по-батькові записано не « ОСОБА_9 », як у паспорті громадянина України НОМЕР_3 від 15.02.2005, виданий Виноградівським РВ УМВС, проте належать їй, ОСОБА_2 .
Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на спадкове майно, що складається з житлового будинку, який розташований в АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою виданою старостою Широківського старостинського округу Виноградівської міської ради від 08.07.2025 року № 65/20.11-07 та довідкою КП «Виноградівське РБТІ» від 18.07.2025 року № 587.
Відповідно до довідки старости Широківського старостинського округу Виноградівської міської ради від 08.07.2025 року № 65/20.11-07, за даними по господарського обліку Широківського старостинського округу, Виноградівської міської ради, житловий будинок з надвірними спорудами рахувався за покійним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, відомості про право власності на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: будинок АДРЕСА_1 відсутні..
Відповідно до довідки від 08.07.2025 року № 66/20.11-07, виданої старостою Широківського старостинського округу Виноградівської міської ради, що разом з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день його смерті проживали: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - дружина; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - дочка; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - племінник; 4. ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 - онук.
В зв`язку з необхідністю отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом, позивач звернулася до Виноградівської державної нотаріальної контори. Однак, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів їй в цьому було відмовлено. Така ситуація обумовлена тим, що спадкодавець ОСОБА_3 не зареєстрував право на житловий будинок за життя. Тому, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок, нотаріусом було роз`яснено про необхідність звернутися з даним питанням до Виноградівського районного суду Закарпатської області.
Суд констатує, що позивач після смерті свого батька відповідно до ст.1268 ЦК України, як спадкоємець за законом спадщину прийняла.
Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 розяснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.
Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Відповідно до п.37 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.
Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.
Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини.
Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
З довідки виданої старостою Широківського старостинського округу Виноградівської міської ради від 08.07.2025 року № 65/20.11-07, вбачається, що за даними по господарського обліку Широківського старостинського округу, Виноградівської міської ради, житловий будинок з надвірними спорудами рахувався за покійним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, відомості про право власності на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: будинок АДРЕСА_1 відсутні..
Згідно довідки від 18.07.2025 року №587 виданої Комунальним підприємством «Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації» житловий будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 завершений будівництвом та вартість станом на липень 2025 року становить 339026 грн. Такий рахується за ОСОБА_3 . Згідно архівних даних станом на 01.01.2013 року. на житловий будинок правовстановлюючих документів не оформлено.
Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав.
Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).
Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.
Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частиною першою та частиною другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.
Так, 5 серпня 1992 року вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року N 449 "Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення" (втратила чинність). Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності.
З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об`єкти (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року").
Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів").
Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.
За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачем та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позивачем на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.
Керуючись ст. ст.10, 12, 13, 18, 81,223, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 16, 1216, 1220, 1222, 1268, 1270, 1274 ЦК України, суд-, 

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , мешканкою АДРЕСА_1 право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька – ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. 

Головуючий	Леньо В. В.