Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №338/140/26
20 березня 2026 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області
в складі:  головуючого-судді  Шишка О.А., 
з участю: секретаря  Сіщук Г.Б.,
розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в селищі Богородчани цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Богородчанської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернулася в суд із позовною заявою до Богородчанської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мама ОСОБА_2 , яка була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. За життя мама 06.05.2003 року склала заповіт на її користь. В даний час вона є єдиним спадкоємцем майна матері, інших спадкоємців, які б претендували на спадщину немає. Зазначає, що строк для подання заяви про прийняття спадщини пропустила через те, що проживала у іншій області, не знала про необхідність подання такої заяви. Крім того, такий строк настав чатково у період дії карантину через коронавірусну хворобу та воєнний стан в Україні, що також негативно вплинуло на можливість реалізувати свої спадкові права. Вважає причини пропуску строку поважними, тому просить його поновити. 
Позивачка у підготовче засідання не з`явилася, у поданій заяві представник позивача вимоги позову підтримав та просив їх задовольнити, розгляд справи просив проводити без їх участі.
Представник відповідача – Богородчанської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області у підготовче засідання не з`явився, у поданій заяві вимоги позову визнав, просив проводити розгляд справи у його відсутності. 
Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Дослідивши матеріали справи, оскільки представник відповідача позовні вимоги визнає, не заперечує щодо визначення ОСОБА_1 додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, підстав для відмови у прийнятті визнання представником відповідача позову не встановлено, визнання позову не суперечить закону та не порушує будь-чиїх прав, свобод чи законних інтересів, то суд вважає, що позов слід задовольнити.
Відповідно до ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мама позивачки ОСОБА_2 , яка була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 . 
Спадщина відкрилась у день її смерті відповідно до вимог ч. 2 ст. 1220 ЦК України.
За життя ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений 06.05.2003 року секретарем Глибоківської сільської ради Гаврилюк Ганною Іванівною за №48, згідно з яким все своє майно заповіла дочці ОСОБА_1 .
ОСОБА_1 03.11.2025 року звернулася до приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Острогляд Я.В. із заявою про прийняття спадщини, однак постановою від 15.12.2025 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно після смерті матері через пропуск визначеного ст. 1270 ЦК України строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Відповідно до довідки Глибоківського старостинського округу №10 Богородчанської селищної ради №80/1110-31 від 03.11.2025 року мама позивачки ОСОБА_2 , яка була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 ,  померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Разом з померлою на час її смерті за вказаною адресою проживав та був зареєстрований син ОСОБА_3 , 1949 року народження. 
Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
ОСОБА_1 після смерті мами вчасно не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини через життєві турботи, проживання в іншій області, додаткові труднощі, пов`язані з карантинними обмеженнями та воєнним станом в Україні.
На даний час позивачка позбавлена можливості у здійсненні права на спадкування в інший спосіб.
Слід зазначити, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Позивач та спадкодавець були зареєстровані за різними адресами. Після відкриття спадщини позивачка у встановлений законом шестимісячний строк не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.
Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцево дає відповідь на питання про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.
Пропуск такого строку позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.
Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснив, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини.
Згідно з постановою Верховного Суду від 26 червня 2019 року, справа №565/1145/17, правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловив Верховний Суд також у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17.
З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Зазначений висновок відповідає правовим позиціям Верховного Суду України, які викладені у постановах: від 04 листопада 2015 року № 6-1486цс15, від 26 вересня 2012 року № 6-85цс12. Також вищевказаними правовими висновками роз`яснено, що у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.
Встановлено, що ОСОБА_2 на випадок своєї смерті розпорядилася належним їй майном, склавши заповіт, за яким спадкоємцем зазначеного майна визначила позивачку у справі.
Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що наведені позивачкою причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини є поважними.
З огляду на викладене, враховуючи свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права, поважність причин пропуску строку, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 слід визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 тривалістю два місяці. 
На підставі викладеного, керуючись ст. 1216, 1218, 1261, 1268, 1272 ЦК України, ст. 200, 206, 263-265, 354 ЦПК України, суд
у х в а л и в :
Позов задовольнити. 
Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , додатковий строк для подання нею у нотаріальні органи заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , - два місяці з часу набрання законної сили рішенням суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Головуючий          О. А. Шишко