Справа № 335/10414/25
Пр. 2-а/336/22/2026 
10.03.26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2026 року        м.Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді: Вайнраух Л.А., за участі секретарки судового засідання: Коваль О.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжя в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, поданий в порядку адміністративного судочинства, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 17.10.2025 засобами поштового листування звернувася до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя із вказаним адміністративним позовом, згідно з яким просить скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №1579 від 26.06.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 гривень.
В обґрунтування позову стороною позивача зазначено, що позивач дізнався про відкриття виконавчого провадження ВП №79252787, в межах якого з ОСОБА_1 на користь відповідача підлягає стягненню штраф у сумі 34 000,00 гривень. Під час ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження ОСОБА_1 стало відомо про складення протокола про адміністративне правопорушення №1579 від 15.06.2025 та винесення оскаржуваної постанови за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, від 26.06.2025.
Відповідно до доводів сторони позивача протокол від 15.06.2025 складений не уповноваженою особою, адже не вказано військове звання, крім того, зазначено адресу ОСОБА_1 , яка не відповідає дійсності: АДРЕСА_1 . Втім, позивач не був обізнаний із датою, часом та місцем розгляду справи, не міг бути присутнім під час розгляду справи, що свідчить про порушення процесуальних прав ОСОБА_1 . Крім того, як стверджує позивач, під час винесення оскаржуваної постанови не в повній мірі з?ясовано всі обставини справи, що вплинуло на прийняття рішення про притягнення до адміністративної відповідальності.
3 огляду на викладене, внаслідок протиправності рішення суб`єкта владних повноважень, за відсутності у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, враховуючи відсутність належних доказів на підтвердження події правопорушення, позивач просить задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 21.10.2025 позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення передано за підсудністю до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя. 
Справа передана визначеному головуючому судді 26.11.2025 на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.11.2025.
Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.12.2025 клопотання позивача ОСОБА_1 про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду та поновлення строку на звернення до суду із позовною заявою задоволено, визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновлено пропущений строк.
Вказаною ухвалою судді постановлено прийняти до розгляду та відкрити провадження у адміністративній справі, справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше, визначено дату, час і місце проведення судового засідання, роз`яснити, що відзив на позовну заяву (відзив) відповідач вправі подати до судового засідання у справі.
Відповідач скористався своїм правом, врегульованим ч.4 ст.159, ч.1 ст.261 КАС України, скерував відзив у передбачений строк (із врахуванням часу отримання копії ухвали суду 08.12.2025, перенесення судового засідання 10.12.2025 суд не вважає строк на подання відзиву порушеним).
Так, згідно з відзивом, який надісланий за допомогою системи «Електронний суд» 16.12.2025 представником відповідача Кикошем В.П., відповідач з вказаним позовом повністю не погоджується з таких підстав. 07.03.2025 на військовозобов`язаного ОСОБА_1 за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів сформовано повістку №2872844 про його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 09:00 годину 20.03.2025, яку направлено засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення до рекомендованого поштового відправлення №0610237529572 на його задекларовану ним домашню адресу: АДРЕСА_2 . У зазначений в повістці день та час ОСОБА_1 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 . В подальшому вказана повістка повернута до ІНФОРМАЦІЯ_3 з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». В подальшому ІНФОРМАЦІЯ_4 за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, до органів Національної поліції України подано звернення про розшук ОСОБА_1 , для встановлення його місця перебування та його доставлення як такого, що вчинив адміністративне правопорушення за статтею 210-1 КУпАП, тобто порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. 15.06.2025 співробітниками поліції доставлено ОСОБА_1 до обласного об`єднаного центру мобілізації, де відносно нього у цей же день складено протокол про адміністративне правопорушення від 15.06.2025 №1579 за ч.3 ст.210-1 КУпАП. Під час складання протокола №1579 про адміністративне правопорушення 15.06.2025 ОСОБА_1 роз`яснено зміст статті 63 Конституції України, а також його права та обов`язки передбачені статтею 268 КУпАП, однак від свого підпису у протоколі та наданні будь-яких пояснень він відмовився у присутності свідків, про що свідчать їх особисті підписи у відповідних графах. Від отримання другого примірника протокола про адміністративне правопорушення №1579 від 15.06.2025 ОСОБА_1 відмовився, про що також свідчать особисті підписи свідків у відповідній графі вказаного протокола.
Відповідно до доводів сторони відповідача, враховуючи положення статті 1 Закону України «Про оборону України», статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами), Указу Президента України від 24.02.2022 № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» (зі змінами), військовозобов`язаний ОСОБА_1 під час дії особливого періоду порушив вимоги ч. 3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абз. 3 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов?язок та військову службу, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст.210-1 КУпАП, а саме порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинене в особливий період. Під час складання протокола та збору матеріалу по даній справі про адміністративне правопорушення, ІНФОРМАЦІЯ_5 , як стверджує представник відповідача, дотримано усі вимоги Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 3 від 01.01.2024 та КУпАП. Розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся 26.06.2025 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 . Так, начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 при розгляді справи про адміністративне правопорушення в якості доказів вчинення позивачем правопорушення прийняті до уваги протокол №1579 про адміністративне правопорушення від 15.06.2025, повістку від 07.03.2025 №2872844, опис вкладення до рекомендованого поштового відправлення №0610237529572, трекінг рекомендованого поштового відправлення з відміткою «Одержувач відсутній за вказаною адресою» та інші матеріали справи. На розгляд справи ОСОБА_1 не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, заяв та заперечень по суті справи від нього не надходило. Таким чином, за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП та накладено на нього штраф у сумі 17 000,00 гривень. На переконання сторони відповідача, постанова по справі про адміністративне правопорушення від 26.06.2025 №1579, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 винесена з дотриманням норм чинного законодавства, а тому скасуванню не підлягає.
Враховуючи наведене, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Суд враховує особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, що врегульовані ст.286 КАС України.
За нормою ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. 
Із врахуванням вимог ч.6 ст.262 КАС України, оскільки характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, підстав для такого здійснення розгляду справи за ініціативою суду не встановлено.
04.02.2026 судом розпочато з?ясування обставин справи та дослідження доказів, встановлено порядок розгляду справи, відповідно до якого досліджено заяви по суті справи, після чого оголошено перерву перед дослідженням письмових доказів. 
10.03.2026 судом згідно з встановленим порядком розгляду здійснено дослідження письмових доказів, після чого постановлено ухвалу про закінчення з`ясування обставин справи та дослідження доказів, оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення.
Інших процесуальних дій у справі судом не вчинено за відсутності відповідних заяв та клопотань.
Розглянувши позовну заяву, поданий відзив, всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши наявні письмові докази, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Як врегульовано ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Як передбачено ч.1 ст.262 КАС України розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. 
За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); (п.2 ч.3 ст.286 КАС України).
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Ця норма розповсюджується й на справи про адміністративні правопорушення.
Нормою ст.280 КУпАП закріплено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
За приписами ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного право-порушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення без-пеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Ч.1 ст.9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Тобто, адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму дії або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати, як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.
Згідно зі ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до ст.2, ст.5 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Згідно з приписами ст. 245, 246 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону. Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим кодексом та іншими законами України.
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Згідно ст. 1 Закону України від 21.10.1993 № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.
Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.
Відповідно до положень абз. 2 ч.10 ст. 1 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані зокрема прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.
Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560.
Згідно п.24 цього Порядку у разі неприбуття у строк, визначений у повістці, громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше ніж протягом трьох днів від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ), повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ) або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.
Відповідно до п. 1 розділу 1 Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 01.01.2024 №3, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 05.01.2024 року за № 36/41381, ця Інструкція визначає процедуру складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про такі адміністративні правопорушення: порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття військово-облікових документів чи втрата їх з необережності (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Згідно з п. 9 розділу 2 Інструкції (на час складання протокола) визначено, що матеріали справи про адміністративне правопорушення подаються уповноваженою посадовою особою, яка склала протокол, керівнику територіального центру комплектування та соціальної підтримки, для її розгляду у порядку, визначеному КУпАП. 
Позивач в позовній заяві наполягає на відсутності в його діях складу і події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП. Вважає, що рішення відповідача винесене протиправно та необґрунтовано, внаслідок неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, відтак, викладені висновки не відповідають її фактичним обставинам.
Відповідно до ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення, крім випадків, передбачених ст.258 КУпАП, складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Статтею 256 КУпАП передбачено, що протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
Судом досліджено копію протокола №1579 від 15.06.2025, складеного відносно ОСОБА_1 оператором 4 відділу рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_2 рядовим ОСОБА_3 , у присутності двох свідків, за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП. Зміст протокола відображений у постанові від 26.06.2025 та відповідає її змісту. За змістом протокола ОСОБА_1 відмовився від підпису, надання пояснень та отримання копії протокола. Вищевказане підтверджено підписами свідків, тому доводи сторони позивача про відсутність під час складання протокола не знаходять свого підтвердження під час розгляду справи.
Крім того, як врегульовано п.1 розділу ІІ Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом МОУ від 01 січня 2024 року № 3, зареєстрованим в МЮУ 05 січня 2024 року за № 36/41381, - протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 КУпАП, щодо особи, яка не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки підтвердних документів про отримання особою виклику.
За даними Департаменту адміністративних послуг ЗМР на запит суду від 27.11.2025, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з 24.04.2009 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Так, стороною відповідача належними та допустимими доказами доведено надіслання судової повістки саме за адресою реєстрації позивача, вказаною у позовній заяві та підтвердженою на запит суду (копія повістки №2872844 від 07.03.2025 та опис вкладення, роздруківка трекінгу поштового відправлення). Судова повістка повернута із приміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
За змістом протокола розгляд справи відбудеться о 09-00 годині 26.06.2025 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_7 , тобто, про дату, час та місце розгляду справи позивач належним чином та завчасно повідомлений.
Судом також встановлено, що згідно з оскаржуваною постановою №1579 від 26.06.2025 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, складеною начальником ІНФОРМАЦІЯ_7 полковником ОСОБА_2 , своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абз.3 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов?язок та військову службу». 
Так, постанова містить дані про ОСОБА_1 , який мешкає у кв. АДРЕСА_3 .
Згідно з постановою, - 15.06.2025 уповноваженою особою відповідно до ч.9 ст.258 КУпАП відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення №1579, відповідно до якого 20.03.2025 військовозобов`язаний ОСОБА_1 не з`явився за повісткою про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_8 , про причини неявки не повідомив. 07.03.2025 за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів сформовано повістку №2872844 про виклик ОСОБА_1 на 09-00 годину 20.03.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_8 , надіслано засобами поштового зв?язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення на адресу вказаної особи (місця проживання відповідно до даних вказаного реєстру). Поштове відправлення повернуто з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». 
В постанові зазначено, що ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, при цьому, від підпису в протоколі та наданні пояснень по суті порушення відмовився. На розгляд справи ОСОБА_1 не з?явився, доказів поважних причин неприбуття за повісткою не надав, заяв та клопотань не скеровано. Доказів протилежного матеріаль справи не містять.
Також, як видно з постанови, ОСОБА_1 в умовах особливого періоду вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП, а саме порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період. Відповідно, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в сумі 17 000,00 гривень.
Постанова містить порядок сплати штрафу, порядок оскарження, примітку про дату набрання законної сили (06.07.2025), строк пред`явлення до виконання, примітку про надіслання копії постанови 27.06.2025 із вихідним номером. 
Суд звертає увагу, що постанова не містить врахування обставин відповідно до ст.33 КУпАП, а також визначення пом?якшуючих та обтяжуючих вину правопорушника обставин відповідно до ст.34,35 КУпАП.
Відповідно до копії супровідного листа від 27.06.2025 копія оскаржуваної постанова скерована за адресою, вказаною в постанові, а не адресою реєстрації позивача.
Суд також наголошує, що відповідно до витягу з наказу №82 від 02.04.2025 т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 повноваження ОСОБА_3 на час складання протокола підтверджено. Дійсно, звання ОСОБА_3 у витягу зазначено як «солдат», натомість у протоколі вказано «рядовий». 
Проте, згідно з нормою п.3 розділу ІІ Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом МОУ від 01 січня 2024 року № 3, зареєстрованим в МЮУ 05 січня 2024 року за № 36/41381, - обов?язковості зазначення звання посадової особи не передбачено, при цьому, термін «рядовий» може вказувати виключно на приналежність до рядового (солдатського) складу: рекрут, солдат та старший солдат (ст.5 Закону України «Про військовий обов?язок та військову службу». З цього приводу суд не приймає доводи сторони позивача.
Проте доказів призначення полковника ОСОБА_2 на посаду начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку, як видно з постанови, він займав на час її винесення, стороною відповідача не подано.
Згідно з довідкою командира (у копії) військової частини НОМЕР_1 МОУ від 04.10.2025, ОСОБА_1 перебуває на військовій службі по мобілізації у вказаній військовій частині з 17.06.2025 по теперішній час (час надання довідки), тобто, на дату винесення оскаржуваної постанови перебуває в статусі військовослужбовця.
Частиною 3 статті 210-1 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період, тобто, є бланкетною. Так, у постанові зазначено, що позивач порушив вимоги ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абз.3 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов?язок та військову службу», проте, не визначено, чи вчинено правопорушення у формі дії або бездіяльності, що має безпосереднє значення для визначення наявності події і складу адміністративного правопорушення.
Із врахуванням санкції ч.3 ст.210-1 КУпАП (штраф для громадян в розмірі від однієї тисячі до однієї тисячі п?ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян), на позивача накладено адміністративне стягнення у сумі 17 000,00 гривень, тобто, у передбаченому законом розмірі. Положень ст.22 КУпАП до позивача не застосовувалось.
Згідно з нормою статті 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх (прямий умисел) або свідомо допускала настання цих наслідків (непрямий умисел). Належних та допустимих доказів як на користь наявності об`єктивної сторони правопорушення, так і суб`єктивної сторони у діях позивача, зокрема, форми вини, матеріали справи не містять.
Згідно зі статтею 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати в своїй основі конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ч.2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Натомість, будь-яких належних і допустимих доказів, які б надали суду підстави для висновків про обґрунтованість оскаржуваної постанови, її винесення уповноваженою особою, стороною відповідача не надано. Як вже наголошував суд, в порушення ст.33, 280 КУпАП при накладенні стягнення на ОСОБА_1 не враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Відповідно до приписів ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.
Враховуючи, що поважність або неповажність причин неявки ОСОБА_1 могла бути встановлена саме під час складання протокола за участі позивача, а також враховуючи дату винесення постанови (26.06.2025), суд не вважає вказаний тримісячний строк порушеним.
Беручи до уваги вищенаведені приписи ч.2 ст.19 Конституції України, наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Враховуючи викладене, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення повинні ґрунтуватися на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи та наданих доказів.
Так, оскільки позивач на час винесення оскаржуваної постанови перебував в статусі військовослужбовця, будучи мобілізованим, суд дійшов висновку про те, що в порушення вимог ст.268 та ст.278 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглянута без перевірки обставин відносно особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, крім того, допущено порушення процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності.
До даного висновку суд приходить з урахуванням положень ч.1 ст.15 КУпАП.
Даною нормою визначено, що військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також особи начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України, рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, служби цивільного захисту, Державного бюро розслідувань, поліцейські несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. Винятки, врегульовані ч.1 ст.15 КУпАП в даному випадку не є застосованими.
Ч.1-4 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. 
Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. На переконання суду, у відповідача було достатньо часу для подання відповідних доказів на користь правомірності оскаржуваного рішення.
Враховуючи вказані норми адміністративного судочинства, саме на відповідача покладено обов`язок щодо доказування правомірності та обґрунтованості свого рішення, зокрема, події адміністративного правопорушення та наявності його складу у діях позивача. Проте, у даній справі вказаний обов`язок не дотриманий. 
Суд наголошує, що не є застосованим у справах даної категорії загальне положення щодо обов`язку позивача з приводу надання доказів на підтвердження заявлених вимог, адже в даному випадку діє саме спеціальна норма.
Таким чином, судом встановлено, що відповідачем в порушення вимог ст.77 КАС України не доведено правомірності оскаржуваної постанови, як і наявності події і складу адміністративного правопорушення, за яке позивач притягнутий до відповідальності.
Отже, враховуючи висновки суду, оскаржувана постанова підлягає скасуванню із подальшим надісланням справи на новий розгляд відповідачеві (п. 2 ч. 3 ст. 286 КАС України), позаяк позивач не є суб?єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП. Під час нового розгляду слід з?ясувати, військовослужбовцем якої військової частини на час перегляду справи є ОСОБА_1 та надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи), з урахуванням приписів ст.15, 38 КУпАП. Враховуючи висновки суду, за відсутності на даний час підстав для закриття провадження, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Згідно з ч.1,3 ст.132, ч.1 ст.139 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ч.3 ст.139 КАС України).
Таким чином, сплачений позивачем судовий збір у сумі 605,60 гривень підлягає лише частковій компенсації на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, оскільки позовні вимоги задовольняються частково, а відповідачем у справі виступає ІНФОРМАЦІЯ_5 , шляхом стягнення на користь позивача судового збору у сумі 302,80 гривень.
Керуючись ст. 2, 6, 8, 9, 12, 18, 59, 72-79, 121, 132, 139, 143, 159, 162, 175, 205, 229, 241-246, 257, 262, 269-272, 286 КАС України, суд, - 

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, поданий в порядку адміністративного судочинства, - задовольнити частково.
Скасувати постанову №1579 від 26.06.2025 по справі про адміністративне правопорушення, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, та застосування адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 гривень на користь держави.
Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, - надіслати на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У задоволенні позову в іншій частині відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у сумі 302,80 гривень (триста дві гривні 80 копійок). 
Реквізити сторін: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .
ІНФОРМАЦІЯ_9 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 .
Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.
Копію рішення суду невідкладно надіслати учасникам справи.
Рішення суду складено та підписано 10.03.2026.

Суддя         Л.А.Вайнраух