Справа № 466/274/26
Провадження № 2-а/466/48/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2026 року м. Львів
Шевченківський районний суд м. Львова в складі:
головуючої судді - Торської І.В.,
секретаря судового засідання - Вонсович Х.М.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області та інспектора 2 взводу 4 роти 1 батальйону УПП у Львівській області старшого лейтенанта поліції Кричковського Павла Любомировича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
09.01.2026 позивач ОСОБА_1 направив поштою в суд позовну заяву до Управління патрульної поліції у Львівській області та інспектора 2 взводу 4 роти 1 батальйону УПП у Львівській області старшого лейтенанта поліції Кричковського Павла Любомировича про скасування постанови про адміністративне правопорушення.
В обґрунтування якого зазначено, що 01 січня 2026 року, інспектором патрульної поліції 2 взводу 4 роти 1 батальйону старшим лейтенантом поліції Кричковським Павлом Любомировичем було винесено постанову серії ЕНА №6446180 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено стягненняу вигляді штрафу в розмірі 340 гривень. Відповідно до змісту постанови, 01.01.2026 о 22 годд. 26 хв. за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 60, ОСОБА_1 , керуючи т/з марки Mitsubishi Outlander, н.з. НОМЕР_1 , перетнув суцільну дорожньої розмітки 1.1., яка розділяє транспортні потоки протидежних напрямків, чим порушив п. 34 - "Порушення вимог розмітки проїзної частини доріг". Копію якої отримав 01.01.2026. Позивач зазначає, що дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки 01.01.2026 стоявши біля під`їзду, працівники поліції йому повідомили про порушення правил дорожньої розмітки, а саме: перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1., яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямів, чим порушив п.34 ПДР україни. ОСОБА_1 вкаує на те, що рухався прямо по своїй полосі і не вчиняв будь-яких порушень правил дорожнього руху. Будь-яких доказів, що транспортний засіб під його керуванням перетнув вузьку суцільну лінію п.1.1 ПДР України, відповідач під час розгляду справи позивачу не надав. Інші докази, окрім постанови від 01.01.2026 щодо вчинення ОСОБА_2 було порушено вимоги п.34 ПДР під час керування т/з, зокрема, пояснень свідків, речових доказів, показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-кінозйомки, відеозапису - відсутні. Про їх відсутність також свідчить не заповнена в оскаржуваній постанові графа "до постанови додаються". На місці розгляду справи позивач клопотав про ознайомлення з доказаи, які доводять, що він керував т/з марки Mitsubishi Outlander, н.з. НОМЕР_1 ,в момент вчинення адміністративного правопорушення правил дорожнього руху, він отримав відмову від працівників поліції. Незаконно розглянувши справу на місці стоянки т\з, інспектором не було надано Сікмар І.В. можливості скористатися своїми правами передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі. Крім того, інспектор проігнорував вимоги ч.1 ст. 33 КУпАП. Розгляд справи на дорозі, на місці зупинки т/з, унеможливило виконання вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.
Просить скасувати оскаржувану постанову по справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Сторони у судове засідання не з`явилися. Подали клопотання, в яких просили справу розглянути без їх участі.
04.02.2026 на адресу суду від представниці відповідача Департаменту патрульної поліції - Забродоцької Я.Р. надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання вказує, що постанова про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №6446180 від 01.01.2026 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП - винесена законно та обґрунтовано. Вказує, що працівниками Управління патрульної поліції в місті Львові Департаменту патрульної поліції як уповноваженими та відповідальними особами вірно винесено постанову, з дотриманням правил чинного законодавства, а тому немає підстав для її скасування. Долучили відеозапис з бодікамер працівників патрульної поліції.
Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У відповідності до ч.5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.
Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії серії ЕНА №6446180 від 01.01.2026 - «01 січня 2026 року о 22 годині 26 хвилин в м. Львові по вул. Шевченка, 60, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mitsubishi Outlander, н.з. НОМЕР_1 , перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1. яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив п.34 Правил дорожнього руху України, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП».
На підставі даної постанови по справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у сумі 340 гривень.
Вважаючи рішення суб`єкта владних повноважень протиправним та таким, що порушує права позивача, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного.
З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 01 січня 2026 року було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме згідно фабули оскаржуваної постанови «за перетен суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1 яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків».
Частиною 1 статті 122 КУпАП встановлено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.
Позивач посилається у своїх доводах на те, що його автомобіль стояв біля під`їзду, коли працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про порушення правил дорожньої розмітки 1.1. Він заперечує факт вчинення ним будь-яких порушень, оскільки він рухався прямо і не вчиняв порушень дорожнього руху. Зазначає, що на його вимогу про ознайомлення з доказами, які б доводили факт порушення останнім ПДР, працівником поліції було відмовлено. А також не надано можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП в повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи та долучені докази встановлено, що відповідач як доказ вини позивача надав до суду диск з файлами відеозапису, зробленими на місці події.
При цьому, на самому відео відсутні докази перетену позивачем суцільної лінію дорожньої розмітки 1.1.
Відеозапис стосується розгляду справи про адміністративне правопорушення вже після закінчення руху транспортного засобу - роз`яснення і вимоги поліцейського та заперечення позивача. Інших доказів відповідач суду не надав. Отже останнім не було надано жодного належного доказу на спростування захисної версії позивача.
Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, враховуючи вищенаведене, відповідач не надав до суду достатніх та належних доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, а також не подав жодного доказу на підтвердження факту порушення позивачем вимог закону, необхідного для прийняття суб`єктом владних повноважень рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Разом з тим, суд звертає увагу на те, що саме лише посилання в оскаржуваній постанові на порушення позивачем вимог ч. 1 ст. 122 КУпАП судом, як доказ, до уваги не береться, так як постанова є лише формою фіксації правопорушення, а не доказом його вчинення.
Аналогічну правову позицію у висловив Верховний Суд у своїй Постанові 26 квітня 2018 року по справі №338/1/17, де вказано, що «… саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення».
Слід зазначити, що відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відтак, беручи до уваги те, що позивачем було надано достатні докази на підтвердження своєї захисної версії, а відповідачем будь-яких належних та допустимих доказів вчинення правопорушення суду не надано, оскільки обов`язок доказування в даному випадку законом покладено на відповідача, то суд погоджується із позицією позивача щодо скасування оскаржуваної постанови із закриттям провадження в справі відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України.
Судом враховано, що наказом Національної поліції України від 06.11.2015 року №73 затверджено Положення про Департамент патрульної поліції (у редакції наказу Національної поліції України від 05.09.2024 № 947), у пункті 5 якого закріплено, що Департамент організовує діяльність своїх підрозділів, здійснює контроль за їх діяльністю, надає їм організаційно-методичну і практичну допомогу та здійснює їх інформаційно-аналітичне, матеріальне-технічне та фінансове забезпечення.
Відповідно до пункту 2 Розділу ІV Положення про Департамент патрульної поліції Департамент та його підрозділи становлять єдину систему. Підрозділи департаменту підзвітні та підконтрольні Департаменту.
Департамент є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України, має печатку із зображенням Державного Герба України, інші печатки, штампи, бланки зі своєю повною та скороченою назвою, необхідні для здійснення його поточної діяльності (пункт 6 Розділу ІV Положення про Департамент патрульної поліції зі змінами).
Департамент фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України, а також інших джерел, не заборонених законом, та забезпечує їх цільове використання (пункт 7 Розділу V Положення про Департамент патрульної поліції із змінами).
Тобто, Управління патрульної поліції у відповідній області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України є структурним підрозділом Департаменту патрульної поліції без статусу юридичної особи та відповідно до бюджетного законодавства не отримує бюджетних коштів, отже не являється їх розпорядником.
У зв`язку з викладеним судові витрати підлягають стягненню саме з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України або шляхом відшкодування коштів з бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у відповідній області Департаменту патрульної поліції.
Аналогічна правова позиція щодо суб`єкта, за рахунок якого слід стягувати витрати зі сплати судового збору в даній категорії справ викладена у постанові Верховного Суду від 29.04.2020 у справі № 757/52466/18-а та Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 543/775/17.
Керуючись ст. 9, 77, 121, 241, 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області та інспектора 2 взводу 4 роти 1 батальйону УПП у Львівській області старшого лейтенанта поліції Кричковського Павла Любомировича про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити у повному обсязі.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6446180 від 01.01.2026 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в розмірі 340 гривень 00 копійок за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.
Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (ЄДРПОУ 40108646) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .) судовий збір у розмірі 665,60 грн. (шістсот шістдесят п`ять гривень шістдесят копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складання тексту судового рішення.
Повний текст рішення складено та підписано 09.03.2026.
  Суддя	  	 І.  В.  Торська