Справа №: 398/2199/26 
провадження №: 3/398/528/26 
ПОСТАНОВА
Іменем України 

"08" квітня 2026 р. суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Авраменко О.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , за ч. 2 ст. 173-8 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 30 березня 2026 року, ОСОБА_1 30 березня 2026 року близько 11 год 00 хв, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , порушив вимоги термінового заборонного припису серії АА №621979 від 30.03.2026 року, а саме заборону в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою, ОСОБА_2 .
Відповідальність за вказане адміністративне правопорушення передбачена ч. 2 ст. 173-8 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що проживає без реєстрації в будинку матері по АДРЕСА_2 , оскільки в квартирі за місцем його реєстрації вже більше п`яти років проживають орендарі і він не має змоги там жити. 30.03.2026 року його мати викликала поліцію і вони склали якісь документи, які він підписав, але він не знав, що це був заборонний припис. Йому лише повідомили щоб він не спілкувався з матір`ю та був у себе в кімнаті. Мати постійно викликає поліцію, тому він не вникав в суть її вимог. Будинок має три кімнати і він 30.03.2026 року перебував в своїй кімнаті, до нього зайшла мати та почала трощити меблі, розбила скло і ображала його нецензурною лайкою. Намагалась сокирою зарубати його собаку, але в зв`язку з тим, що останній перебував у вольєрі, не змогла цього зробити. Зазначає, що в цей день він ніяким чином не контактував з матір`ю, навпаки вона намагалась його спровокувати. 
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що є власником будинку по АДРЕСА_2 , який складається з чотирьох кімнат, в одній з яких проживає вона, а дві займає її син. Син вживає алкогольні напої і перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, ображає її нецензурною лайкою та погрожує розправою, але вона йому не поступається, та коли він погрожував їй сокирою, якою в подальшому порубав її ліжко, то вона відповіла йому, що теж порубає його. Всі ці події було вчинено її сином під час дії заборонного припису, а саме 30.03.2026 року.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 та дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступних висновків.
Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Диспозицією частини 2 статті 173-8 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений.
Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство – діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Терміновий заборонний припис стосовно кривдника – спеціальний захід протидії домашньому насильству, що вживається уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України як реагування на факт домашнього насильства та спрямований на негайне припинення домашнього насильства, усунення небезпеки для життя і здоров`я постраждалих осіб та недопущення продовження чи повторного вчинення такого насильства.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).
Тобто поліцейський, який склав протокол про адміністративне правопорушення від 30.03.2026 року відносно ОСОБА_1 , в силу зазначених норм КУпАП, зобов`язаний був зібрати та надати суду докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-8 КУпАП.
Так, в протоколі про адміністративне правопорушення у вину ОСОБА_1 поставлено те, що він 30.03.2026 року близько 11 год 00 хв порушив вимоги термінового заборонного припису серії АА №621979 від 30.03.2026 року, а саме: заборону в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою, ОСОБА_2 , що на думку поліцейського є невиконанням термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений.
На підтвердження обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення від 30.03.2026 року відносно ОСОБА_1 , поліцейським, крім самого протоколу, надано: письмові пояснення ОСОБА_2 від 30.03.2026 року; терміновий заборонний припис серії «АА» №621979 від 30.03.2026 року.
За змістом ст. ст. 9 – 11 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.
Судом встановлено, що на момент дії термінового заборонного припису стосовно кривдника, ОСОБА_1 постійно проживав разом зі своєю матір`ю ОСОБА_2 , яка в приписі зазначена як постраждала особа – за їх спільним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 .
При цьому, вищезазначені докази не містять об`єктивних даних, що дають підстави беззаперечно стверджувати про невиконання ОСОБА_1 обов`язків, передбачених приписом, наслідком чого стало порушення обов`язку не контактувати в будь-який спосіб з постраждалою особою.
В протоколі та долучених до нього документах взагалі відсутні відомості яким чином відбулося контактування з потерпілою особою, в чому воно полягало, з якою метою було здійснено та хто з учасників став ініціатором таких дій.
В судовому засіданні учасники справи надали суперечливі пояснення щодо часу виникнення описаних подій, причин конфлікту та його перебігу, ролі кожного з учасників у такому конфлікті.
Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому, з урахуванням принципів і загальних засад Кодексу України про адміністративні правопорушення, практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.
Суддя враховує висновки, які викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів у конкретній справі повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.
Доведення «поза розумним сумнівом» означає, що позиція представлена суб`єктом владних повноважень, має бути доведена таким чином, щоб у «розумної (розсудливої) людини» не лишилося «розумного сумніву» що особа винна.
Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 р., заява №16347/02 та Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013 р., заява №36673/04).
Отже, при оформленні матеріалів цієї справи працівниками поліції не було зібрано і в ході судового розгляду не встановлено доказів того, що ОСОБА_1 , 30 березня 2026 року близько 11 год 00 хв, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , порушив вимоги термінового заборонного припису серії АА №621979 від 30.03.2026 року, а саме: заборону в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою, ОСОБА_2 , за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 173-8 КУпАП.
Враховуючи вимоги ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, провадження у справі, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-8 КУпАП.
Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 173-8 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-8 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області.
Постанова набирає чинності після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи апеляційним судом, якщо постанову не скасовано.

Суддя О.В.Авраменко