Справа № 127/29530/25
Провадження № 2/127/6507/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2026 року	місто Вінниця	

Вінницький міський суд Вінницької області 
в складі головуючого судді Бойко В.М.,
при секретарі Іщенко А.С.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб в м. Вінниці цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває вищевказана цивільна справа. 
Позивачка зазначила, що 29.09.2001 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб. У шлюбі у них народилось двоє дітей, син – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спільне життя з відповідачем не склалося з причин несумісності характерів, різних поглядів на життя, різних уявлень про роль кожного з подружжя в сім`ї. Шлюбні відносини між ними фактично припинено, примирення неможливе, шлюб існує формально, а тому виникла необхідність його розірвання. Просила суд розірвати шлюб між сторонами та стягнути з відповідача судові витрати. 
Ухвалою суду від 06.10.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомлення (викликом) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив.
05.02.2026 року на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_6 надійшла заява про визнання позову, та повернення половини судового збору.
Крім того, 05.02.2026 року на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_6 надійшла заява про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, в якому остання просить зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з Відповідача на користь Позивача до 2 000,00 грн.
Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином. В прохальній частині позовної заяви представник позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Крім того, просила суд стягнути з відповідача судові витрати.
Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_7 в судове засідання також не з`явилися, відповідач у своїй заяві позовні вимоги визнав у повному обсязі, однак, просив суд зменшити витрати на правову допомогу до 2 000,00 грн. 
Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами СК України щодо припинення шлюбу. 
Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу.
Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про одруження, виданого Міським відділом реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області Серія НОМЕР_1 між сторонами спору 29.09.2001 року зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис №1997, та змінено прізвище позивачки « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 ».
Відповідно до Актового запису про народження №778 батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с.8).
Відповідно до Свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с.9).
Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.
3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.
Ч.2 ст.112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. 
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки шлюб фактично розпався, позивачка наполягає на його розірванні, сторони не підтримують подружніх відносин, а тому його необхідно розірвати.
Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Враховуючи викладене, зважаючи на визнання відповідачем позову, позивачу слід повернути з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого нею при поданні позову. Решту судового збору (50%) слід стягнути з відповідача на її користь.
Крім того, позивачка просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 000,00 грн.
При вирішенні питання про стягнення витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного.
Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата),підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Позивачем на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подано договір №85/2025 від 17.09.2025 про надання правової допомоги, Акт приймання-передачі наданих послуг від 17.09.2025 року, Квитанція до прибуткового касового ордера від 17.09.2025 на суму 6 000,00 грн. 
Разом з тим, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 і ч. 6 ст. 137 ЦПК України).
Водночас, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).
У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Вказані положення процесуального закону дають підстави для висновку, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено не тільки, що рішення ухвалене на користь сторони, яка користувалася послугами адвоката, а також що за цих обставин справи такі витрати сторони були необхідними, а розмір є розумний та виправданий.
Суд прийшов до висновку, що зазначена сума витрат позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000, 00 гривень є неспівмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи, зважаючи на те, що справа є незначної складності, а її розгляд відбувався в порядку спрощеного позовного провадження.
При цьому, суд звертає увагу учасників справи на те, що суд не втручається у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару, а лише виконує свій обов`язок щодо розподілу судових витрат.
Зважаючи на викладене вище та приймаючи до уваги те, що вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу у заявленій позивачем сумі 6 000,00 гривень буде суперечити принципу розподілу таких витрат, суд, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, дійшов висновку, про необхідність зменшення його розміру.
Таким чином, враховуючи вищевикладене та положення п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4 000,00 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст. 104, 105, 112, 113 СК України, ст. 13, 81, 141, 263-265, 279, 354 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити. 
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 29.09.2001 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області, актовий запис №1997.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.
Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з державного бюджету 50 відсотків сплаченого нею відповідно до квитанції №7065-1077-1055-6897 від 17.09.2025 року судового збору, що становить 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , понесенні витрати на правничу допомогу в розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Учасники справи: 
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП – НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП – НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 .
Повний текст судового рішення складено 09.04.2026 року.

Суддя: