Справа №949/215/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2026 року    м.Дубровиця
Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:
головуючого - судді: Оборонової І.В.,
за участю секретаря: Волкодав А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал фінанс груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту № 6576814 від 14 серпня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал фінанс груп» Ткаченко Юлія Олегівна звернулася до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_1 та просить стягнути з неї на користь позивача заборгованість за договором кредиту №6576814 від 14 серпня 2025 року у загальному розмірі 20185,00 грн. Одночасно просить стягнути з відповідачки судові витрати зі сплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14 серпня 2025 року між первісним кредитором — Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 (надалі — відповідачка) було укладено договір кредиту №6576814, відповідно до умов якого відповідачка отримала грошові кошти у розмірі 5000,00 грн та зобов`язалася повернути отримані грошові кошти, сплатити проценти за користування кредитом, комісію, а також виконати інші зобов`язання у строки та на умовах, визначених зазначеним договором. 
Вказаний договір кредиту укладено в електронній формі шляхом приєднання відповідачки до умов публічної оферти первісного кредитора та підписано нею із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 
Первісний кредитор свої зобов`язання за договором кредиту виконав належним чином та в повному обсязі шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідачки, з використанням платіжної системи Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська платіжна система». 
На підставі договору факторингу право грошової вимоги за вказаним договором кредиту було відступлено первісним кредитором Товариству з обмеженою відповідальністю «Деал фінанс груп», яке набуло статусу нового кредитора та, відповідно, права грошової вимоги до відповідачки за вказаним зобов`язанням у повному обсязі. 
Внаслідок неналежного виконання відповідачкою зобов`язань за договором кредиту, що виразилося у порушенні обов`язку щодо своєчасного та повного повернення грошових коштів, сплати процентів, комісії та неустойки, станом на дату звернення до суду утворилася заборгованість у загальному розмірі 20185,00 грн, яка складається з: 5000,00 грн — заборгованості за основною сумою боргу; 4322,50 грн — заборгованості за відсотками; 862,50 грн — заборгованості за комісією; 10000,00 грн — заборгованості за пенею/неустойкою.
До початку розгляду справи від представника позивача надійшла заява, у якій він просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, однак до початку розгляду справи подала письмову заяву, у якій просила справу розглядати без її участі. Позовні вимоги визнає.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 14 серпня 2025 року між первісним кредитором — Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено договір кредиту №6576814.
Вказаний договір укладено в електронній формі шляхом приєднання відповідачки до умов публічної оферти первісного кредитора та підписано відповідачкою із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
Перед укладенням договору відповідачка самостійно заповнила заявку на отримання грошових коштів у кредит, у якій зазначила свої персональні дані, реквізити банківської картки та підтвердила ознайомлення і згоду з істотними умовами надання кредиту.
Відповідно до пункту 2.1 договору кредитодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти шляхом безготівкового перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу, зазначеного ним під час укладення договору, а позичальник зобов`язується повернути таку ж суму грошових коштів, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту відповідно до умов цього договору.
Згідно з пунктом 2.2 договору основні параметри кредиту визначені таким чином: сума кредиту становить 5000,00 грн (п`ять тисяч гривень 00 копійок); строк кредитування/строк договору — 360 днів; розмір першого обов`язкового платежу — 2287,50 грн; дата сплати першого обов`язкового платежу — 12 вересня 2025 року; тип кредиту — невідновлювальна кредитна лінія; комісія за надання кредиту — 17,25 % від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 862,50 грн; дата надання кредиту — 14 серпня 2025 року; дата повернення кредиту — 08 серпня 2026 року; процентна ставка/день (фіксована) — 0,95 %; неустойка — 250,00 грн за день.
Дата надання кредиту — 14 серпня 2025 року, дата повернення кредиту — 08 серпня 2026 року.
Згідно з умовами договору проценти нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту.
Відповідно до умов договору позичальник підтвердив, що він ознайомився з умовами договору та правилами надання кредиту, їх зміст йому зрозумілий, а також надав згоду на обробку персональних даних та можливість відступлення права вимоги третім особам.
Відповідно до умов договору цей договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-комунікаційних систем, шляхом акцепту пропозиції та підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором, та відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Крім того, у матеріалах справи наявна довідка про ідентифікацію, відповідно до якої ОСОБА_1 була ідентифікована Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» шляхом використання одноразового ідентифікатора, що є аналогом електронного підпису відповідно до вимог законодавства України.
Згідно з зазначеною довідкою ідентифікація клієнта здійснювалася при укладенні договору кредиту №6576814, при цьому одноразовий ідентифікатор 680611 було надіслано на електронну адресу відповідачки 14 серпня 2025 року о 21:36:47.
Крім того, у матеріалах справи наявні Правила надання коштів у кредит Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», які є невід`ємною частиною договору кредиту.
Відповідно до зазначених Правил договір кредиту укладається дистанційно, в електронній формі, шляхом акцепту пропозиції та підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором, при цьому укладений таким чином договір прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно з Правилами позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту та сплатити проценти за користування ним, комісію та інші платежі, передбачені договором, при цьому проценти нараховуються на суму кредиту (її залишок), виходячи із строку фактичного користування кредитом, за кожен день користування кредитом.
Крім того, Правилами передбачено право кредитора відступити право грошової вимоги третім особам без отримання додаткової згоди позичальника.
Судом також встановлено, що первісний кредитор належним чином виконав свої зобов`язання за договором кредиту, що підтверджується наданими у матеріалах справи платіжними документами, відповідно до яких 14 серпня 2025 року грошові кошти у сумі 5000,00 грн були перераховані відповідачці шляхом безготівкового зарахування на банківську картку № НОМЕР_1 , реквізити якої були зазначені відповідачкою під час оформлення заявки на отримання кредиту.
Зазначене перерахування здійснено за допомогою платіжної системи Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська платіжна система», що підтверджується платіжним документом, який містить відомості про здійснення платіжної операції від 14 серпня 2025 року на суму 5000,00 грн.
Таким чином, суд приходить до висновку, що факт отримання відповідачкою грошових коштів за договором кредиту є належним чином підтвердженим.
Разом із тим матеріалами справи встановлено, що відповідачка належним чином умови договору кредиту не виконала, у передбачений договором та правилами строк грошові кошти, нараховані проценти, комісію та інші платежі у повному обсязі не сплатила, у зв`язку з чим допустила порушення строків виконання грошових зобов`язань.
З матеріалів справи також убачається, що згідно з пунктом 6.13 Правил у разі прострочення позичальником сплати першого обов`язкового платежу/мінімального обов`язкового платежу на шістдесят другий календарний день кредитодавець має право вимагати повне погашення кредиту, навіть якщо термін його виплати ще не настав. Вимога надсилається на електронну адресу позичальника та/або шляхом направлення в особистий кабінет позичальника.
Згідно з довідкою про ідентифікацію повідомлення «Вимога про повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав» було направлено відповідачці на електронну адресу, зазначену у договорі, 13 листопада 2025 року о 07:13:15, статус направлення — «Message is sent».
Як убачається з поданого представником позивача розрахунку заборгованості, станом на дату звернення до суду за відповідачкою обліковується заборгованість у загальному розмірі 20185,00 грн, яка складається з: 5000,00 грн — заборгованості за основною сумою боргу; 4322,50 грн — заборгованості за процентами за користування грошовими коштами; 862,50 грн — заборгованості за комісією; 10000,00 грн — заборгованості за пенею/неустойкою.
Поданий розрахунок заборгованості відповідачкою не спростований, альтернативного розрахунку суду не надано, а доказів неправильності визначення розміру заборгованості матеріали справи не містять, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав сумніватися у достовірності та обґрунтованості заявленої до стягнення суми. При цьому, відповідачкою не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували повне або часткове погашення заборгованості за договором кредиту або спростовували факт отримання грошових коштів.
Таким чином, встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що відповідачка взяті на себе зобов`язання за договором кредиту не виконала, у визначений договором та вимогою кредитодавця строк грошові кошти, нараховані проценти, комісію та неустойку не сплатила, внаслідок чого утворилася заборгованість, що є підставою для її стягнення у судовому порядку.
Відповідно до частини першої статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Одним із передбачених законом випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).
Згідно зі статтею 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу як з метою фінансування, так і з метою забезпечення виконання власного зобов`язання перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові додаткових послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він набуває.
Відповідно до статті 1078 Цивільного кодексу України предметом договору факторингу може бути як право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), так і право грошової вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно зі статтею 1079 Цивільного кодексу України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт, при цьому фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
Судом встановлено, що 16 вересня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Деал фінанс груп» укладено договір факторингу №16/09/25, за умовами якого первісний кредитор відступив право грошової вимоги до боржників.
23 грудня 2025 року сторони підписали Реєстр прав вимог №23/12/25-01, відповідно до якого право грошової вимоги за договором кредиту №6576814 від 14 серпня 2025 року було відступлено позивачу.
На підтвердження переходу права вимоги до матеріалів справи долучено договір факторингу, витяг з реєстру прав вимог та платіжне доручення про оплату за відступлення права грошової вимоги, які містять відомості про відповідачку, номер та дату договору кредиту, а також розмір заборгованості.
Оцінивши зазначені докази, суд приходить до висновку, що позивач є належним кредитором у спірних правовідносинах.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.
Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі статтею 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів.
Відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Оскільки відповідачка взяті на себе зобов`язання за договором кредиту належним чином не виконала, отримані грошові кошти, проценти, комісію та неустойку у встановлений строк не сплатила, а позивач є належним кредитором у спірних правовідносинах, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості підлягають задоволенню.
Що стосується позовних вимог щодо розподілу між сторонами судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
При цьому, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року по справі №826/1216/16 визначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Рішення Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "East\West Alliance Limited проти України" (заява №19336/04, п. 269) вказує, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
19 лютого 2020 року Великою Палатою Верховного Суду прийнято додаткову постанову у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19), де зазначено наступне.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом з тим, чинне цивільне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом пяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Підсумовуючи викладене, можна зробити висновок, що Цивільним процесуальним кодексом України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Як вбачається з матеріалів справи, 22 серпня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Деал фінанс груп» та адвокатом Ткаченко Юлією Олегівною, яка діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, було укладено договір про надання правничої допомоги №22-08/25/ДІЛ.
Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 вказаного договору Виконавець зобов`язалася надавати Замовнику правничу допомогу в обсязі та на умовах, визначених договором, зокрема шляхом складання та подання позовних заяв про стягнення заборгованості з фізичних осіб-боржників, при цьому подання позовів здійснюється через підсистему «Електронний суд».
Згідно з пунктами договору адвокату надано право підписувати та подавати до суду позовні заяви й інші процесуальні документи, необхідні для досягнення мети договору, а Замовник зобов`язався своєчасно оплачувати послуги Виконавця та забезпечувати її необхідними документами і інформацією.
Відповідно до умов договору вартість правничої допомоги визначається сторонами та залежить від обсягу наданих послуг, при цьому окремо визначено вартість послуг за підготовку та подання позовної заяви, а також за аналіз документів та формування правової позиції.
На підтвердження фактичного надання правничої допомоги до матеріалів справи долучено витяг з Акту №7-ДІЛ від 14 січня 2026 року приймання-передачі наданої правничої допомоги, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Деал фінанс груп» та адвокатом Ткаченко Юлією Олегівною.
Зі змісту вказаного акту вбачається, що адвокатом було здійснено аналіз наданих документів, сформовано правову позицію, підготовлено та подано позовну заяву з додатками, а також вчинено інші дії, необхідні для належного захисту прав та інтересів позивача, зокрема щодо відповідачки ОСОБА_1 .
Відповідно до зазначеного акту вартість правничої допомоги у даній справі становить 4500,00 грн, з яких 500,00 грн — за вивчення документів та формування правової позиції, та 4000,00 грн — за підготовку та подання позовної заяви і представництво інтересів у суді.
Відповідно до платіжної інструкції на підтвердження оплати наданої правничої допомоги Товариством з обмеженою відповідальністю «Деал фінанс груп» здійснено оплату правничої допомоги адвокату Ткаченко Юлії Олегівні.
Разом з тим, вирішуючи питання про розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з відповідача, суд враховує не лише факт їх документального підтвердження, але й критерії співмірності, розумності та необхідності таких витрат. При цьому суд бере до уваги, що дана справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження, не є складною за характером спірних правовідносин, не потребувала значного обсягу додаткових процесуальних дій, подання великої кількості заяв по суті спору, участі представника у судових засіданнях чи формування нової або складної правової позиції, оскільки спір стосується типових правовідносин щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, а судова практика з даної категорії справ є усталеною. Крім того, предмет спору та ціна позову не є значними порівняно із заявленим до стягнення розміром витрат на професійну правничу допомогу.
Аналізуючи докази, надані представником позивача на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, їх відповідність критерію реальності адвокатських послуг та співмірності складності справи, враховуючи характер спору, обсяг фактично наданих послуг, витрачений адвокатом час, а також принцип розумності та пропорційності судових витрат, суд приходить до висновку, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 4500,00 грн є завищеним і не відповідає критерію співмірності. За таких обставин суд вважає, що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу частково, а саме у розмірі 3000,00 грн.
Крім того, позивачем були понесені також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2662,40 грн. за подання позовної заяви.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача.
Враховуючи вищенаведене у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слід стягнути 3000,00 грн. витрат на правничу допомогу, а також 2662,40 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76–81, 133, 141, 223, 247 ЦПК України, ст. ст. 204, 512–516, 525, 526, 629, 1046–1049, 1077–1079 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал фінанс груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості — задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал фінанс груп» заборгованість за договором кредиту №6576814 від 14 серпня 2025 року у загальному розмірі 20185,00 грн (двадцять тисяч сто вісімдесят п`ять гривень 00 копійок), яка складається з: 5000,00 грн — заборгованості за основною сумою боргу; 4322,50 грн — заборгованості за процентами; 862,50 грн — заборгованості за комісією; 10000,00 грн — заборгованості за пенею/неустойкою.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал фінанс груп» судовий збір у розмірі 2662,40 грн (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн (три тисячі гривень 00 копійок).
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Дубровицький районний суд Рівненської області в Рівненський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи, згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Деал фінанс груп», місцезнаходження: вул. Садова, буд. 31/33, офіс 40/3, м. Ірпінь, Київська область, код ЄДРПОУ 44280974.

Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 .

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького
районного суду
Рівненської області        Оборонова І.В.