ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/813/26	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №712/4003/25 Категорія: 304090000 	Марцішевська О.М. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Фетісова Т. Л. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року м. Черкаси 

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач	Фетісова Т. Л. 	
судді	Новіков О. М., Сіренко Ю. В.	

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу позивача на заочне рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 12.02.2026 (повний текст складено 16.02.2026, суддя в суді першої інстанції Марцішевська О. М.) у цивільній справі за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

у березні 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» звернулося до суду з позовом, яким просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором від 03.01.2024 № 126976 у розмірі 8027,10 грн, яка складається з: 7059,93 грн за кредитом; 1,47 грн за відсотками, 965,70 грн комісії, мотивуючи про невиконання відповідачем, як позичальником за договором, взятих на себе кредитних зобов`язань щодо повернення кредиту та обумовлених договором платежів – відсотків та комісії.
Заочним рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 12.02.2026 позовні вимоги у справі відхилено з підстав того, що видача кредиту відповідачу підтверджена тільки на суму 5,90 грн згідно виписки АТ КБ «ПриватБанк», наданої на вимогу суду, отже позивачем не доведено факт надання кредитних коштів позичальнику на стверджувану у позові суму.
Позивач подав на вказане рішення суду 25.02.2026 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та новим рішенням задовольнити позов у повному обсязі та відшкодувати судові витрати по сплаті судового збору у судах першої та апеляційної інстанцій у сумі 6056 грн та на правничу допомогу у місцевому суді на суму 7000 грн.
В обґрунтування вказано на те, що суд першої інстанції встановив факт укладення сторонами кредитного договору. Сторони погодили у п.2.2.1 кредитного договору, що сума кредиту становить 10589 грн та надається не пізніше наступного дня після укладення Договору в такому порядку: у розмірі 8994.75 грн для погашення заборгованості Позичальника за договором про споживчий кредит №116367 від 25.08.2023, укладеним з Кредитодавцем; у розмірі 5.90 грн на № рахунку/картки Позичальника № НОМЕР_1 ; у розмірі 1588.35 грн шляхом погашення заборгованості Позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини договору. 
Відтак фактично кошти кредиту позичальнику були надані, чого помилково не врахував суд першої інстанції. відхиляючи позовні вимоги.
Згідно з ч.1 ст.601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Взаємозалік заборгованостей - це спосіб розрахунків між сторонами, за якого взаємні грошові вимоги (заборгованості) погашаються частково або повністю шляхом зарахування. 
Отже, за аргументами скаржника, надання кредиту для погашення наявної заборгованості за раніше укладеним кредитним договором допускається, кредитні кошти фактично не перераховувались Відповідачу, а тому твердження суду про необхідність надання доказів їх перерахування є помилковими.
Скаржник зауважує, що Верховний Суд неодноразово підтверджував, що навіть часткове перерахування коштів відповідно до умов кредитного договору є належним виконанням зобов`язань кредитодавця (постанова від 28.07.2021 у справі №607/2658/20).
Відзиву на вказану апеляційну скаргу не надходило.
За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є вимоги про стягнення боргу в сумі меншій тридцяти розмірів прожиткового мінімуму. За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
При розгляді справи встановлено, що 03.01.2024 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДІПЛЮС" та відповідачем укладено Кредитний договір № 126976 у письмовій формі. Договір складається з індивідуальної частини договору про споживчий кредит, графіку(ів) платежів, які містять персональні умови кредитування Позичальника та загальної для всіх клієнтів Кредитодавця, публічної частини про споживчий кредит, що розміщена на веб-сайті Кредитодавця https://finx.com.ua за посиланням: https://finx.com.ua/docs. Позичальник уклав Договір, приєднавшись до публічної частини, прийняв умови індивідуальної частини та графіку(ів) платежів, як невід`ємних частин (складових) Кредитного договору, шляхом підписання індивідуальної частини/акцепту.
Відповідно до п. 2.1. індивідуальної частини, кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.2.6. Договору надати Позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п.2.2.1 Договору (далі – кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту, комісію за управління та обслуговування кредиту та проценти за користування кредитом (далі – плата) в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п.2.6. Договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором.
Відповідно до 2.2.1 Сума (загальний розмір) кредиту становить 10 589,00 грн та надається не пізніше наступного дня після укладення Договору в наступному порядку: у розмірі 8994.75 грн для погашення заборгованості Позичальника за договором про споживчий кредит № 126976 від 25.08.2023 укладеним з Кредитодавцем; у розмірі 5.90 грн на № рахунку/картки Позичальника №4731-21ХХ-ХХХХ-5066, у національній валюті (далі - рахунок Позичальника); у розмірі 1588.35 грн шляхом погашення заборгованості Позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини.
Пунктом 2.5. індивідуальної частини передбачено, що комісія за надання кредиту складає 1 588.35 грн, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього Договору за ставкою 15,00% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів Позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п.2.2.1. цієї індивідуальної частини. Розмір комісії за надання кредиту не може бути змінено.
Відповідно до п 2.6 індивідуальної частини загальний строк кредитування за цим Договором складає 182 днів з 03.01.2024 по 03.07.2024.
Пунктом 2.3 індивідуальної частини передбачено, що проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 0,10% річних. Тип процентної ставки – фіксована.
Від АТ КБ «ПриватБанк» до суду надійшла витребувана інформація, якою підтверджено зарахування на картку ОСОБА_1 переказу в сумі 5, 90 грн.
При цьому 01.09.2025 від АТ КБ «ПриватБанк» до суду надійшла інформація, якою підтверджено зарахування на картку відповідача ОСОБА_1 переказу в сумі 5,90 грн 03.01.2024.
Аргументуючи про невиконання позичальником своїх договірних зобов`язань, що призвело до виникнення заборгованості у сумі 8027,10 грн, яка складається з: 7059,93 грн за кредитом; 1,47 грн за відсотками, 965,70 грн комісії, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Правовідносини між сторонами, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин щодо стягнення кредитного боргу, регламентуються такими правовими нормами.
Згідно положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 
Відповідно до положень ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст.629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Також статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Враховуючи викладене вище правове регулювання та встановлені при розгляді цієї справи фактичні обставини, апеляційний суд приходить до висновку про те, що відповідач, як позичальник, отримав кредитні кошти за договором та не повернув їх у погоджені строки разом із нарахованими відсотками та передбаченою договором комісією, отже має заборгованість, про стягнення якої просить позивач.
Доказів погашення суми боргу, хоча б частково, матеріали справи не містять.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд констатує доведеність позовних вимог у даній справі.
При цьому апеляційний суд не може погодитися з висновками суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено перерахування позичальнику коштів кредиту у розмірі 8994,75 грн та залишення без реагування ухвали суду від 06.11.2025 про витребування відповідних підтверджень, з урахуванням таких міркувань.
Так у розділі «Терміни та визначення» індивідуальної частини кредитного договору від 03.01.2024 вказано про те, що кредит надається безготівково, шляхом перерахування коштів на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки.
Таким чином кредитні кошти можуть бути надані безготівково або шляхом зарахування на банківську картку позичальника або ж у інший спосіб за умови безготівкового перерахунку.
При цьому у п.2.2.1 індивідуальної частини кредитного договору від 03.01.2024 сторони погодили, що кредит надається у такому порядку: 8994,75 грн для погашення заборгованості Позичальника за договором про споживчий кредит № 126976 від 25.08.2023 укладеним з Кредитодавцем; у розмірі 5,90 грн на № рахунку/картки Позичальника №4731-21ХХ-ХХХХ-5066, у національній валюті (далі - рахунок Позичальника); у розмірі 1588,35 грн шляхом погашення заборгованості Позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини.
Отже сторони самостійно визначили та підтвердили укладеним кредитним договором від 03.01.2024, що кредитні кошти надаються позичальнику на його банківську картку (5,90 грн), а також як погашення заборгованості відповідача ОСОБА_1 за іншим договором від 25.08.2023 по кредиту, тобто у спосіб надання кредитором коштів для покриття попереднього боргу позичальника за іншим правочином.
Зважаючи на презумпцію правомірності правочину за ст. 204 ЦК України, а також те, що своїми підписами у договорі сторони погодили у п.2.2.1 індивідуальної частини такий спосіб надання кредиту як зарахування коштів на погашення вже наявної заборгованості позичальника, апеляційний суд вважає, що за таких обставин сам текст кредитного договору є підтвердженням надання коштів позичальнику у спосіб їх заліку цим же кредитодавцем-позивачем в якості погашення попереднього боргу позичальника, що виник перед позивачем.
Таким чином надання додаткових доказів щодо перерахунку суми кредиту на картковий рахунок позичальника, про що зазначає суд першої інстанції, відхиляючи позовні вимоги, не є необхідним.
Крім того, у листі ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» від 11.03.2026, наданому на виконання ухвали апеляційного суду від 04.03.2026 про витребування доказів, зазначено про те, що на момент укладення кредитного договору № 126976 від 03.01.2024 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДІПЛЮС" та відповідачем у останнього існувала непогашена заборгованість за попереднім кредитним договором № 116367 від 25.08.2023.
Пунктом 2.2.1 кредитного договору від 11.03.2026 було передбачено, що кредитні кошти у розмірі 8994,75 грн спрямовуються на погашення вже існуючої заборгованості позичальника за іншим договором від 25.08.2023, окрім цього 1588,35 грн позичальнику було надано для погашення боргу по комісії, нарахованої відповідно до п.2.5 індивідуальної частини кредитного договору.
За таких обставин виконання кредитором частини зобов`язань за новим кредитним договором відбулося не шляхом фактичної передачі коштів, а у спосіб зарахування їх у рахунок погашення існуючих на момент підписання договору кредитних зобов`язань позичальника.
Відтак аргументи скаржника у даній справі знайшли підтвердження при апеляційному перегляді рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Отже заочне рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 12.02.2026 у даній справі слід скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та прийняти постанову про задоволення позовних вимог.
Таким чином подана апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.
На підставі положень ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позовних вимог у справі судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи судами першої та апеляційної інстанцій у загальній сумі 6 056 грн слід компенсувати позивачу за рахунок відповідача.
Доказів наявності у відповідача пільг щодо сплати судового збору матеріали справи не містять.
Надаючи оцінку вимогам позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції в сумі 7 000 грн, апеляційний суд враховує таке.
Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такі висновки містяться в додатковій постанові ВП ВС від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц. Крім того, аналогічні висновки щодо співмірності розміру витрат на правничу допомогу зі складністю справи та обсягом фактично наданих адвокатом послуг містяться в додатковій постанові ВС від 12.12.2019 у справі №2040/6747/18.
Враховуючи обсяг правничої допомоги позивачу при розгляді цієї справи судом першої інстанції, що підтверджується наданими доказами щодо вартості та переліку отриманих позивачем від адвоката Тараненка А. І. за договором послуг, а також ціну позову та категорію справи, апеляційний суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу, які мають бути відшкодовані позивачу за рахунок відповідача, слід визначити в суді першої інстанції у сумі 2000,00 грн, що відповідає засадам співмірності зі складністю справи, ціною позову та обсягом наданих адвокатом послуг, а також критеріям розумності та справедливості. 
Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

апеляційну скаргу – задовольнити частково.
Заочне рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 12.02.2026 у даній цивільній справі – скасувати.
Позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором– задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користьТОВ «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за Кредитним договором № 126976 від 03.01.2024 у сумі 8027,10 грн, судовий збір за розгляд справи судами першої та апеляційної інстанцій у сумі 6 056 грн та витрати на правничу допомогу адвоката у суді першої інстанції у сумі 2 000 грн.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством. 
Повну постанову складено 01.04. 2026.

Суддя-доповідач   

Судді