Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2026 року Справа№200/1993/26 

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Логойди Т.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження (за правилами спрощеного позовного провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

18 березня 2026 року ОСОБА_1 через свого представника (адвоката) та підсистему «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях щодо не здійснення нарахування йому індексації грошового забезпечення у повному обсязі за період з червня 2007 року по 07 січня 2026 року та її виплати на день його звільнення 07 січня 2026 року;
- зобов`язати Головне управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з червня 2007 року по 07 січня 2026 року відповідно вимог діючого законодавства з урахуванням раніше виплачених сум;
- зобов`язати Головне управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях надіслати на його адресу довідку з розрахунками індексації грошового забезпечення за період проходження служби з червня 2007 року по 07 січня 2026 року.
Позов обґрунтував тим, що проходив військову службу у відповідача. Під час проходження служби та станом на день звільнення з неї йому не в повному обсязі виплачено поточну індексацію грошового забезпечення за спірний період, а саме:
- у відповідний період не було застосовано абз. 1 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, у редакції яка діяла з 17 травня 2006 року, згідно з якою у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, мінімальної пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державної допомоги сім`ям з дітьми, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації;
- у відповідні періоди не були застосовані базові місяці січень 2008 року та березень 2018 року.
На звернення щодо виплати індексації грошового забезпечення отримав відповідь про відмову.
Вважав, що відповідачем порушено його право на належне грошове забезпечення, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.
Відповідач (через свого представника) подав відзив на позовну заяву, в якому зазначав наступне.
Щодо індексації грошового забезпечення за період з 06 червня 2007 року по грудень 2015 року, то згідно з абз. 2 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, у разі коли підвищення розмірів мінімальних соціальних гарантій (у т.ч. мінімальної заробітної плати), зазначених в абзаці першому цього пункту, не супроводжується зростанням грошових доходів громадян, передбачених пунктом 2 цього Порядку, грошові доходи індексуються на загальних підставах відповідно до пунктів 1-1 і 4 цього Порядку. Отже місяць підвищення мінімальної заробітної плати вважався базовим лише тоді, коли це супроводжувалося зростанням грошових доходів громадян.
Протягом 2007 року підвищення розмірів мінімальної заробітної плати не супроводжувалося зростанням грошового доходу за посадою позивача. Відтак, правові підстави для врахування відповідних місяців підвищення мінімальної заробітної плати у 2007 році як базових були відсутні.
Щодо індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 року по лютий 2018 року із застосуванням січня 2008 року як базового місяця, то у державних бюджетах України та, відповідно, у кошторисах ГУ СБУ на зазначений період не були передбачені кошти для проведення індексації грошового забезпечення співробітників ГУ СБУ. Відтак ГУ СБУ, як розпорядник бюджетних коштів, не мало право проводити індексацію, оскільки для цього не встановлені відповідні бюджетні асигнування. У зв`язку з цим ГУ СБУ не нараховувало та не виплачувало позивачу індексацію за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року.
Крім того вважав, що позиція позивача про те, що щодо зазначеного періоду потрібно застосовувати січень 2008 року як базовий місяць, є неправильною.
Якщо умовно виходити із наявності правових підстав дня нарахування та виплати позивачу індексації за зазначений період, то, з урахуванням довідки відповідача від 26 березня 2026 року № 15/70, для обчислення індексації за зазначений період крім січня 2008 року слід застосовувати також наступні базові місяці: лютий 2009 року, липень 2010 року, січень 2011 року, квітень 2011 року, березень 2012 року, травень 2014 року, лютий 2015 року.
Щодо індексації грошового забезпечення за періоди з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2022 року та з 01 січня 2024 року по 07 січня 2026 року, то довідка відповідача від 26 березня 2026 року № 15/70 підтверджує, що відповідач нарахував та виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення за ці періоди у повному розмірі.
При цьому за період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2022 року в якості базового місяця застосовано березень 2018 року як місяць підвищення посадового окладу.
В свою чергу за період з 01 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року відповідач застосував в якості базового місяця січень 2024 року, за період з 01 січня 2025 по 31 грудня 2025 року – січень 2025 року, а за період з 01 січня 2026 по 07 січня 2026 – січень 2026 року, що здійснено на підставі наступних норм: ст. 39 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», ст. 34 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», ст. 41 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік».
Щодо індексації грошового забезпечення за період з 01 січня по 31 грудня 2023 року, то п. 3 розд. «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» дію Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» зупинено на 2023 рік. Тому відповідач правомірно не нараховував та не виплачував позивачу індексацію за зазначений період.
Щодо індексації-різниці грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 07 січня 2026 року (посилання позивача на постанову Верховного Суду від 23 березня 2023 року у справі № 400/3826/21), то оскільки у кошторисах ГУ СБУ на період з 2016 року по березень 2018 року не були передбачені кошти для проведення індексації грошового забезпечення його співробітників, і, відповідно, ГУ СБУ не нараховувало та не виплачувало позивачу індексацію за період з 01 січня 2016 року по березень 2018 року, тому сума можливої індексації грошового забезпечення позивача за березень 2018 року дорівнює нулю гривень. У зв`язку з цим правові підстави для виплати позивачу індексації різниці за період з 01 березня 2018 року по 07 січня 2026 року відсутні.
Вважав, що діяв правомірно. 
Щодо позовних вимог про надіслання позивачу довідки з розрахунками індексації грошового забезпечення, то така довідка позивачу вже видана, і її копія додана до позову, тому підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.
Просив в задоволенні позову відмовити.
Позивач (через свого представника) подав відповідь на відзив, якою підтримав доводи позовної заяви. 
Також зазначав, що відповідач, наводячи свої базові місяці, не врахував те, що збільшення доходу позивача відбулося за рахунок виплат, які не носять постійного характеру (матеріальна допомога тощо). Таким чином відповідачем базовий місяць визначено без урахування підвищення посадового окладу; до розрахунку індексації грошових доходів додані складові грошового забезпечення, які мають разовий характер.
Виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення.
Просив задовольнити позов.
Відповідач (через свого представника) подав заперечення на відповідь на відзив, якою підтримав доводи відзиву. 
Додатково пояснив, що у 2006 році та січні 2007 року Кабінетом Міністрів України та Службою безпеки України не приймалися жодні постанови (накази, рішення) про збільшення грошового забезпечення військовослужбовців у зв`язку із підвищенням мінімальної заробітної плати. 
Тому навіть відсутність у розпорядженні ГУ СБУ відомостей щодо виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ГУ СБУ за період до 01.01.2007 року (захоплення у 2014 році невідомими особами адміністративної будівлі ГУ СБУ (на той час – Управління СБ України в Донецькій області за адресою: м. Донецьк, вул. Щорсам, 62, в якій знаходилися архіви відомства) жодним чином не підтверджує позицію представника позивача про те, що відповідні місяці 2006 року та січень 2007 року, в яких відбувалося підвищення мінімальної заробітної плати можуть бути базовими місяцями для обчислення індексації.
Крім того, щодо січня 2007 року як базового місяця, то згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» з 1 грудня 2006 року розмір мінімальної заробітної плати становив 400 грн. Згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» з 1 січня 2007 року розмір мінімальної заробітної плати також становив 400 грн. на місяць, тобто не підвищився у порівнянні з груднем 2006 року.
Щодо твердження представника позивача про те, що березень 2008 року як місяць підвищення посадового окладу вважався базовим у період з березня 2008 року до січня 2011 року, то базовим місяцем вважався місяць підвищення грошового доходу, а не місяць підвищення посадового окладу, як це вважає представник позивача, і згідно з довідкою ГУ СБУ від 26 березня 2026 року № 15/70, під час нарахування індексації за січень 2009 року як базовий місяць застосовувало січень 2008 року.
Щодо твердження представник позивача про збільшення грошового забезпечення у лютому 2009 року за рахунок індексації та про формальність підвищення грошового забезпечення у лютому 2009 року, то підвищення грошового забезпечення у лютому 2009 року відбулося не за рахунок індексації. Так, згідно з розрахунковим листом за березень 2009 року, у березні 2009 року була виплачена надбавка за виконання спеціальних завдань у розмірі 330 грн. за лютий 2009 року. Таким чином, у зв`язку із виплатою цього виду грошового забезпечення відбулося підвищення грошового забезпечення у лютому 2009 року.
Щодо твердження представника позивача про безпідставність визначення квітня 2011 року базовим місяцем, то визначення цього місяця базовим було здійснено у зв`язку з підвищенням премії, надбавки за виконання особливо важливих завдань та надбавки за виконання спеціальних завдань. 
Вважав, що діяв правомірно. Просив в задоволенні позову відмовити.
Позивач (через свого представника) подав заперечення на заперечення відповідача на відповідь на відзив, в яких зазначав, що відповідно до абз. 1 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, у редакції яка діяла станом на 17 травня 2006 року, у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, мінімальної пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державної допомоги сім`ям з дітьми, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації. (абз. 1 п. 5 із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 17 травня 2006 року № 690).
Пункти 1 та 5 Порядку надають алгоритм для обчислення індексації грошового забезпечення, застосовуючи який наростаючим підсумком відбувається нарахування індексації, тобто безперервно за весь час проходження служби.
Відповідач, не заперечує що збільшення грошового забезпечення військовослужбовців у 2006 та 2007 роках не відбулося. Тобто, відповідно до вказаної норми у такому випадку базовим місяцем для розрахунку індексації грошового забезпечення є місяць підвищення розміру мінімальної заробітної плати.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 в період з 02 лютого 1995 року по 07 січня 2026 року проходив військову службу в органах Служби безпеки України в Донецькій області.
Вказані обставини підтверджуються, зокрема довідкою відповідача від 26 лютого 2026 року № 111.
Наказом Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях від 06 січня 2026 року №13-ОС/дск, позивача, звільненого відповідним наказом у відставку, виключено зі списків особового складу з 07 січня 2026 року.
Під час проходження служби та на час звільнення з неї щодо спірного періоду з 01 червня 2007 року по 07 січня 2026 року індексація грошового забезпечення проводилася наступним чином:
- з червня 2007 року по грудень 2008 року – не нараховувалася та, відповідно, не виплачувалася;
- у січні 2009 року – нарахована та виплачена;
- з лютого по квітень 2009 року – не нараховувалася та, відповідно, не виплачувалася;
- з травня по червень 2010 року – нарахована та виплачена;
- з липня по вересень 2010 року – не нараховувалася та, відповідно, не виплачувалася;
- з жовтня по грудень 2010 року – нарахована та виплачена;
- з січня по липень 2011 року – не нараховувалася та, відповідно, не виплачувалася;
- з серпня 2011 року по лютого 2012 року – нарахована та виплачена;
- з березня 2012 року по серпень 2014 року – не нараховувалася та, відповідно, не виплачувалася;
- з вересня 2014 року по січень 2015 року – нарахована та виплачена;
- з лютого 2015 року по листопад 2018 року – не нараховувалася та, відповідно, не виплачувалася;
- з грудня 2018 року по грудень 2022 року – нарахована та виплачена;
- з січня по грудень 2023 року – не нараховувалася та, відповідно, не виплачувалася;
- з серпня по грудень 2024 року – нарахована та виплачена;
- з січня по червень 2025 року – не нараховувалася та, відповідно, не виплачувалася;
- з липня по грудень 2025 року – нарахована та виплачена;
- з 01 по 07 січня 2026 року – не нараховувалася та, відповідно, не виплачувалася.
При цьому відповідачем застосовувалися наступні місяці для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базові місяця): 
починаючи з січня 2008 року – січень 2008 року;
починаючи з лютого 2009 року – лютий 2009 року;
починаючи з липня 2010 року – липень 2010 року;
починаючи з січня 2011 року – січень 2011 року;
починаючи з квітня 2011 року – квітень 2011 року;
починаючи з березня 2012 року – березень 2012 року;
починаючи з травня 2014 року – травень 2014 року;
починаючи з лютого 2015 року – лютий 2015 року;
починаючи з березня 2018 року – березень 2018 року;
починаючи з січня 2024 року – січень 2024 року;
починаючи з січня 2025 року – січень 2025 року;
починаючи з січня 2025 року – січень 2026 року.
Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи (зокрема, довідками відповідача від 09 березня 2026 року № 15/47 та від 26 березня 2026 року № 15/70 про суми нарахованої та виплаченої позивачу індексації грошового забезпечення).
На рапорт позивача від 09 грудня 2025 року щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за весь період служби по 2025 рік включно (з резолюцією на рапорті: «клопочу по суті рапорту») відповідачем надана відповідь від 09 січня 2026 року без номера, якою повідомлено, що розміри посадових окладів та інших видів грошового забезпечення у зазначений період визначалися, серед іншого, постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», відомчими нормативно-правовими Служби безпеки України. У відповідності до цих нормативно-правових актів позивачу здійснювалося нарахування та виплата індексації грошового забезпечення, посадових окладів, а також інших видів грошового забезпечення. З огляду на це правові підстави для здійснення вказаних нарахувань та виплат відсутні.
Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правові норми належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.
Відповідно до ч.ч. 2 та 3 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг; поріг індексації - це величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.
Статтею 2 вказаного Закону визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).
У частині 5 ст. 2 вказаного Закону вказано, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Згідно зі ст. 4 цього Закону індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі: 105 відсотків (у період з 07.05.1998 року по 01.07.2002 року), 101 відсоток (у період з 01.07.2003 року по січень 2016 року), 103 відсотка (з 01.01.2016 року). 
Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону (з 1 січня 1997 року).
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.
Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 5 вказаного Закону підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.
Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.
Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
З метою реалізації цих положень Закону Кабінет Міністрів України постановою від 17 липня 2003 року № 1078 затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення.
Згідно з п. 11 вказаного Порядку підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (до 01 січня 2016 року – 101 відсоток).
Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 р. № 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
Пунктом 4 Порядку визначено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає.
Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.
У разі коли особа працює неповний робочий час, сума індексації визначається з розрахунку повного робочого часу, а виплачується пропорційно відпрацьованому часу.
У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства (абз. 8 п. 4 Порядку).
Відповідно до п. 6 Порядку виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.
З 01 січня 2023 року пунктом 3 розд. «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» дія Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» зупинена на 2023 рік.
Відповідно, не застосовувався і Порядок проведення індексації грошових доходів населення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 та розроблений на виконання вимог ч. 2 ст. 6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
Наведена норма Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» у 2023 році була чинною, неконституційною не визнавалася, не скасовувалася, а тому підлягала застосуванню.
З 01 січня 2024 року дія Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» відновлена.
Статтею 39 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з 1 січня 2024 року.
Отже, з січня 2024 року встановлений єдиний підхід для обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення у 2024 році. 
Статтею 34 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з січня 2025 року, який приймається за 1 або 100 відсотків. Сума індексації, яка склалася у грудні 2024 року, у січні 2025 року не нараховується.
Статтею 41 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» установлено, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з січня 2026 року, який приймається за 1 або 100 відсотків. Сума індексації, яка склалася у грудні 2025 року, у січні 2026 року не нараховується.
Конституційний Суд України в рішенні від 15 жовтня 2013 року у справі № 9-рп/2013 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначив, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. 
На підставі системного аналізу наведених положень законодавства Конституційний Суд України дійшов висновку, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком (на той час) незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців.
Отже, індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. Звільнення особи з військової служби жодним чином не позбавляє її права на отримання виплат, на які вона має право, проте не отримувала їх під час проходження служби за незалежних від неї обставин.
При цьому обмежене фінансування державного органу чи установи, де особа проходила службу, жодним чином не впливає на право особи отримати індексацію грошового забезпечення.
В цій частині судом враховані правові висновки щодо застосування норм права, що викладені в постановах Верховного Суду, зокрема від 19 липня 2019 року в справі №240/4911/18, від 07 серпня 2019 року в справі №825/694/17, від 20 листопада 2019 у справі № 620/1892/19, від 05 лютого 2020 року в справі № 825/565/17, які відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
Щодо визначення базового місяця для проведення індексації 
Відповідно до абз. 1 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, у редакції яка діяла станом на 17 травня 2006 року, у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, мінімальної пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державної допомоги сім`ям з дітьми, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.».
Абзац 1 п. 5 цього Порядку у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 12 березня 2008 року №170 визначав, що у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.
Згідно з абз. 2 п. 5 цього ж Порядку в цих же редакціях у разі коли підвищення розмірів мінімальних соціальних гарантій (у т.ч. мінімальної заробітної плати), зазначених в абзаці першому цього пункту, не супроводжується зростанням грошових доходів громадян, передбачених пунктом 2 цього Порядку, грошові доходи індексуються на загальних підставах відповідно до пунктів 1-1 і 4 цього Порядку. 
Верховний Суд у постанові від 26 квітня 2023 року у справі № 400/3084/21, де предметом спірних правовідносин було проведення індексації грошового забезпечення військовослужбовця за період з 01 січня 2003 року по 28 лютого 2018 року, аналізуючи абз. 1 п. 5 Порядку заначив наступне: «Відтак, з наведених положень Порядку № 1078 слідує, що правило події збільшення розміру мінімальної заробітної плати чи події зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів (що має місце у випадку підвищення винагороди за працю) залишалося одночасно правовою підставою для припинення раніше розпочатої процедури індексації наростаючим підсумком і правовою підставою для початку нової процедури індексації з наступного календарного місяця.».
Відповідно до абз. 1 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2018 року № 141 з відповідними змінами, у разі підвищення тарифних ставок (посадових окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Пунктом 5 Порядку також встановлено, що обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.
Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
У разі зростання грошового доходу за рахунок інших його складових без підвищення тарифних ставок (посадових окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення грошового доходу. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (посадового окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові грошового доходу, які не мають разового характеру.
До чергового підвищення тарифних ставок (посадових окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.
Якщо підвищення грошового доходу відбулося не з 1 числа місяця, сума індексації визначається з розрахунку повного робочого часу/кількості календарних днів у місяці, а виплачується пропорційно відпрацьованому/службовому часу з урахуванням положень цього Порядку.
У разі підвищення грошових доходів населення випереджаючим шляхом з урахуванням прогнозного рівня інфляції під час визначення розміру підвищення грошових доходів у зв`язку з індексацією враховується рівень такого підвищення.
Нарахування сум індексації або проведення чергового підвищення грошових доходів випереджаючим шляхом здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, на підставі якого нарахована сума індексації перевищить розмір підвищення грошових доходів випереджаючим шляхом.
Отже, місяць підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру, є базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05 лютого 2020 року в справі №825/565/17, від 23 вересня 2020 року в справі № 620/3282/18.
Верховний Суд в постанові від 23 квітня 2020 року у справі №816/1728/16 за результатом аналізу п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, також зазначив: «Таким чином, фіксована сума індексації виплачується до наступного підвищення тарифної ставки (окладу), при якому сума збільшення заробітної плати перевищить фіксовану суму індексації».
Отже, було таке поняття як «фіксована сума індексації», яка залишається після підвищення посадових окладів, якщо сума підвищення грошового доходу не перевищила суму індексації, що склалася у місяці підвищення посадових окладів, та виплачується до наступного підвищення посадових окладів (п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078).
Протягом спірного періоду Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядок проведення індексації грошових доходів населення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, такого поняття як «фіксована сума індексації» вже не містили. Зазначений термін використовувався у додатку 4 «Приклад проведення індексації у разі підвищення грошових доходів» до цього Порядку, однак лише у редакції, яка діяла до 15 грудня 2015 року. 
На вказані обставини звернута увага і у постанові Верховного Суду від 09 червня 2022 року у справі №600/524/21-а.
Пізніше такий термін умовно замінений на «індексацію-різниці».
Відповідно до абз. 3 п. 101 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, в редакції постанови Кабінету Міністрів України
від 13 червня 2012 року № 526, яка була чинною в період з 21 червня 2012 року до грудня 2015 року, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації заробітної плати новоприйнятих працівників здійснюється з місяця прийняття працівника на роботу.
З огляду на наведене в період з 21 червня 2012 року до грудня 2015 року обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення проводилося з місяця прийняття військовослужбовця на службу.
01 грудня 2015 року вказану норму виключено, і з цього часу застосовуються загальні положення Порядку, в тому числі п. 102 Порядку в редакції постанови Кабінету Міністрів від 09 грудня 2015 року № 1013.
Відповідно до п. 102 Порядку для працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, яких переведено на іншу роботу (місце проходження служби) на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці (умов проходження служби) у разі продовження такими особами роботи (проходження служби), для новоприйнятих працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, а також для тих, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати (грошового забезпечення), передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу), за посадою, яку займає працівник, військовослужбовець, поліцейський, особа рядового і начальницького складу.
Згідно з п. 14 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, роз`яснення щодо застосування цього Порядку надає Мінсоцполітики.
Міністерство соціальної політики України в листі від 28 квітня 2016 року № 201/10/137-16 надало роз`яснення щодо індексації заробітної плати, яке полягає в наступному: «Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації, починаючи з грудня 2015 року, здійснюється не індивідуально для кожного працівника в залежності від прийняття його на роботу або зростання його доплат та надбавок, а від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник.». 
Як приклад в цьому листі зазначено: «Враховуючи викладене та наведені у листі дані, для працівника, який працює з лютого 2014 року, обчислення індексу споживчих цін має здійснюватись з місяця підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник. Якщо останнє підвищення окладу за посадою відбулося у квітні 2012 року, то для визначення суми індексації такому працівнику з грудня 2015 року має застосовуватись індекс споживчих цін, обчислений наростаючим підсумком з травня 2012 року».
Мінсоцполітики в листі від 23 червня 2020 року № 76/0/214-20 надало роз`яснення: «Починаючи з грудня 2015 року до чергового підвищення посадових окладів згідно із рішенням Уряду обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації мало здійснюватись з місяця наступного за місяцем підвищення посадового окладу за посадою, яку займає військовослужбовець, а саме з лютого 2008 року.»
Верховний Суд в постанові від 22 липня 2020 року в справі № 400/3017/19 (щодо періоду з 01 грудня 2015 року) зазначив, що підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення посадових окладів особи. Тобто, початок відліку для обчислення індексу споживчих цін є місяць підвищення посадового окладу. З цього місяця значення індексу споживчих цін приймають за 1 або 100%, а приріст індексу розраховується з наступного місяця. При цьому, нарахування індексації проводиться в місяці, наступному за місяцем, у якому був офіційно опублікований індекс інфляції. При цьому Суд погодився, що зміна розміру доплат, надбавок та премій не впливає на встановлення базового місяця індексації для початку обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні індексації.
Відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів наказано вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 р. розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 р., з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 р. перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року.
01 січня 2008 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу», якою були встановлені підвищені посадові оклади військовослужбовців, які визначені додатком №1 до цієї Постанови. Вказана постанова втратила чинність 01 березня 2018 року.
01 березня 2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу, а також нові схеми тарифних розрядів та тарифних коефіцієнтів. Згідно з вказаною Постановою відбулося наступне підвищення посадових окладів військовослужбовців.
Отже, січень 2008 року та березень 2018 року є місяцями підвищення тарифних ставок (посадових окладів), а тому, відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, січень 2008 року – є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців (місяцем для обчислення індексу споживчих цін) з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року, а березень 2018 року – є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців починаючи з 01 березня 2018 року.
Отже, Порядок проведення індексації грошових доходів населення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, передбачає можливість виплати двох видів індексацій грошових доходів - умовно кажучи «поточної» та «індексації-різниці».
Суми цих індексацій можуть нараховуватися і одночасно, і окремо одна від одної.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 листопада 2024 року у справі № 200/11548/21.
Підстави позову та позовні вимоги стосуються поточної індексації грошового забезпечення.
З матеріалів справи вбачається, що позивач проходив військову службу в органах Служби безпеки України в Донецькій області, які в свій час реорганізовувалися, і їх правонаступником є Головне управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях, звідки позивач звільнений і виключений зі списків грошового забезпечення з 07 січня 2026 року.
Згідно з абз. 2 п. 242 Положення про проходження громадянами України військової служби, що затверджено указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.
Отже, станом на день виключення зі списків особового складу відповідач зобов`язаний був провести з позивачем повний розрахунок, в тому числі нарахувати та виплатити індексацію за періоди, за які права позивача порушені.
Таким періодом в даній справі є загальний період з червня 2007 року по 28 лютого 2018 року, протягом якого мали бути застосовані місяці, за якими починається обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базові місяці): 
- з червня 2007 року по 31 грудня 2007 року – березень 2003 року (про застосування цього місяця відповідач в жодному документі, що поданий до суду, не зазначав);
- з 01 січня 2008 року по 30 листопада 2015 року (тобто до грудня 2015 року) – місяць прийняття військовослужбовця на роботу (службу) та місяць збільшення заробітної плати; 
- з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року – січень 2008 року.
Такий висновок суду ґрунтується на положеннях Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (у відповідних редакціях), а також на правовому висновку Верховного Суду, що викладений у постанові від 26 квітня 2023 року у справі № 400/3084/21, де предметом спірних правовідносин було проведення індексації грошового забезпечення військовослужбовця за період з 01 січня 2003 року по 28 лютого 2018 року.
В цій постанові Верховний Суд щодо військовослужбовця виклав наступний висновок: «… у період з 01 січня по 28 лютого 2003 року грошове забезпечення ОСОБА_1 підлягало індексації, виходячи з базового місяця - січня 1998 року, а у період з 01 березня 2003 року по 31 грудня 2007 року - з березня 2003 року. Поряд із цим, задля правильного визначення базового місяця для нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з 01 січня 2008 року до 01 грудня 2015 року необхідно встановити місяць прийняття (виходу) працівника на роботу, місяць збільшення заробітної плати. В той же час, для проведення індексації грошового забезпечення позивача за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року слід ураховувати січень 2008 року, як місяць підвищення доходу ОСОБА_1 , за яким необхідно здійснювати обчислення індексу споживчих цін.
В цій постанові Верховний Суд звернув увагу на деякі зміни законодавства, зазначивши наступне: «з 21 червня 2012 року було введено у дію нове спеціальне правило визначення базового календарного місяця для початку процедури індексації - календарний місяць прийняття найманого працівника на роботу.
Це правило застосовувалося до 01 грудня 2015 року.»
«Таким чином до 01 грудня 2015 року новим базовим місяцем для обчислення індексації грошового доходу міг бути місяць прийняття (виходу) працівника на роботу, місяць збільшення заробітної плати, а нарахування й виплата індексації мали індивідуальний характер для кожного працівника. 
На вказані особливості попереднього правового регулювання Верховний Суд уже звертав увагу у пункті 45 постанови від 19 травня 2022 року у справі №200/3859/21, а також у постанові від 23 березня 2023 року у справі № 400/3826/21.».
Верховний Суд у постанові від 19 травня 2022 року у справі № 200/3859/21 (п. 45) зазначив наступне:
«Порівняльний аналіз законодавства про індексацію грошових доходів дає підстави стверджувати про те, що новим базовим місяцем для обчислення індексації грошового забезпечення:
- до 01.12.2015 був місяць прийняття працівника на роботу та місяць збільшення заробітної плати;
- після 01.12.2015 є місяць збільшення тарифної ставки (окладу).».
Відповідачем помилково застосовані положення законодавства щодо загального спірного періоду з червня 2007 року по 28 лютого 2018 року, що призвело до виплати позивачу індексації в неповному обсязі та до порушення права позивача на належне грошове забезпечення.
З огляду на наведене порушені права позивача в цій частині підлягають захисту та відновленню в судовому порядку шляхом задоволення позову шляхом, який обрано судом (п. 10 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України).
В решті – положення законодавства, що регулюються поточну індексацію грошового забезпечення, відповідачем застосовані правомірно. Зокрема, з 01 березня 2018 року позивачу нарахована та виплачена поточна індексація у відповідності до вимог законодавства, які суб`єктом владних повноважень застосовані правильно. Тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.
Вирішуючи спір судом враховані підстави позову та те, що серед них відсутні посилання на дії/бездіяльність відповідача щодо індексації-різниці грошового забезпечення або норми, що регулюють це питання, і такі дії/бездіяльність відповідача в даній справі не оскаржуються та не є предметом спору в ній. Позов обґрунтований виключно неправильним застосуванням відповідачем місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення. В тому числі міститься посилання в цій частині на постанову Верховного Суду від 23 березня 2023 року у справі №400/3826/21, в якій предметом спору, серед іншого, також була бездіяльність відповідача щодо невиплати індексації грошового забезпечення за відповідний період із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення. З огляду на що відзив та додаткові пояснення відповідача в цій частині судом не приймаються.
Підстави позову у встановленому порядку та в межах встановленого процесуального строку позивач не змінював (ч. 1 ст. 47 Кодексу адміністративного судочинства України). 
Щодо похідних позовних вимог зобов`язального характеру, що стосуються зобов`язання відповідача надіслати на адресу позивача довідку з розрахунками індексації грошового забезпечення за спірний період, то відповідні рішення, дії або бездіяльність відповідача в даній справі не оскаржуються та не є предметом спору в ній. 
З огляду на наведене заявлені в цій частині позовні вимоги зобов`язального характеру (які можуть бути лише похідними позовними вимогами від основних позовних вимог про оскарження рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та задоволення яких залежить від задоволення основних позовних вимог (п. 23 ч. 1 ст. 4, ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України)) є передчасними, у зв`язку з чим задоволенню не підлягають.
Крім того така довідка позивачу видана, і додана ним (позивачем) до позовної заяви.
Отже, позов підлягає задоволенню частково.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до закону, і доказів понесення ним інших судових витрат до суду не подано, тому виходячи з положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях (84300, Донецька обл., Краматорський р-н, м. Краматорськ, вул. Ярослава Мудрого, 56; код ЄДРПОУ 20001504) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях щодо неповного нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення.
Зобов`язати Головне управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях провести перерахунок, нарахування та виплату ОСОБА_1 поточної індексації грошового забезпечення за загальний період з червня 2007 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця): з червня 2007 року по 31 грудня 2007 року – березня 2003 року, з 01 січня 2008 року по 30 листопада 2015 року – місяця прийняття військовослужбовця на роботу (службу) та місяця збільшення заробітної плати, з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року – січня 2008 року. 
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення судом складено 23 квітня 2026 року. 

Суддя Т.В. Логойда