ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

14 квітня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/26637/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2026 року (суддя Бухтіярова М.М.) у справі №160/26637/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до суду. в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 07.05.2025 про відмову у виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , відповідно до поданої заяви від 01.05.2025 №633;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти її місячних пенсій станом на день призначення пенсії відповідно до поданої заяви від 01.05.2025 №633. 
В обгрунтування заявлених вимог зазначено те, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області та з 15.01.2025 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. 07.05.2025 позивач звернулась до відповідача із заявою про нарахування та виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсії відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. Однак, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 07.05.2025 № №046950004833 було відмовлено у її виплаті з підстав відсутності спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, та зазначено, що надана позивачем довідка №480 від 10.04.2025, видана Комунальним підприємством “Царичанська центральна лікарня” Царичанської селищної ради, містить неповну інформацію про періоди роботи на посадах ОСОБА_1 з 05.11.1986 по 08.07.2004, а також відсутні основні умови для обчислення страхового стажу, який дає право на виплату грошової допомоги. Позивач не погоджується з таким рішенням відповідача-1 та вважає його протиправним, оскільки її трудова книжка містить записи про її спеціальний стаж роботи у спірний період, неправильні чи неточні записи у цей період в ній відсутні. Посада фельдшера та медичної сестри стаціонару, на яких позивач працювала у спірні періоди, є посадами 
середнього медичного персоналу, робота на яких надає право на отримання грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. Тож оскільки трудовою книжкою підтверджено, що вона працювала з 05.11.1986 по 08.07.2004, то ці періоди підлягають зарахуванню до спеціального стажу, який дає право на виплату грошової допомоги, а відмова у визнанні права на виплату такої грошової допомоги у розмірі десяти пенсій за віком на день призначення є протиправною, що зумовило звернення до суду із цим позовом.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2026 року адміністративний позов задоволено.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач на дату досягнення пенсійного віку працювала на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, мала стажу роботи працівника охорони здоров`я понад 30 років та на час призначення пенсії за віком не була звільнена з роботи з посади сестри медичної загальної практики амбулаторії ЗПСМ с. Шульгівка в КНП “Петриківський центр первинної медично-санітарної допомоги” Петриківської районної ради Дніпропетровської області.
З цих підстав, а також приймаючи до уваги ті обставини, що правом на пенсію за вислугу років позивач не скористалася, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач має право на отримання грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” при призначенні пенсії за віком (з 03.01.2025).
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ГУ ПФУ в Донецькій області звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. Апеляційна скарга фактично обгрунтована незгодою з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для нарахування та виплаті позивачці грошової допомоги, яка передбачена п.7-1 Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. Відповідач зазначає, що на день досягнення пенсійного віку 60 років позивач не мала необхідного спеціального стажу на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, що унеможливлює призначення грошової допомоги. З цього приводу посилається на те, що до спеціального стажу позивача, який дає право на пенсію за вислугу років, не було зараховано період роботи з 05.11.1986 по 31.12.2003, оскільки довідка від 10.04.2025 №480, видана КП «Царичанська ЦЛ» ЦСР, містить неповну інформацію про період роботи, переведення, також відсутні відомості про наявність відпусток без збереження заробітної плати. Також звертає увагу на те, що ГУ ПФУ в Донецькій області не є пенсійним органом, який має повноваження нараховувати та виплачувати позивачу грошову допомогу, оскільки позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що 07.01.2025 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком та їй з 03.01.2025 призначена пенсія за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, страховий стаж при призначенні пенсії з урахуванням уточнення даних в ЕПС склав - 42 роки 2 місяці 18 днів, розмір пенсійної виплати з 03.01.2025 – 6061,46грн.
Відповідно до розрахунків стажу з урахуванням особливостей трудової діяльності та перетину періодів (форма РС-право) номер ПС: 046950004833 на дату призначення пенсії 03.01.2025, до страхового стажу зараховано такі періоди:
з 01.09.1982 по 28.02.1985 – навчання у вищих/середніх навчальних закладах - 2 роки 6 місяців 0 днів;
з 27.03.1985 по 27.10.1986 – працівник охорони здоров`я - 1 рік 7 місяців 1 день;
з 05.11.1986 по 31.12.2003 – працівник охорони здоров`я - 17 років 1 місяць 27 днів;
з 01.01.2004 по 29.02.2004 – працівник охорони здоров`я - 0 років 2 місяці 0 днів;
з 01.03.2004 по 31.12.2010 – працівник охорони здоров`я - 6 років 9 місяців 20 днів;
з 01.01.2011 по 31.10.2011 – працівник охорони здоров`я - 0 років 10 місяців 0 днів;
з 01.11.2011 по 03.01.2025 – працівник охорони здоров`я - 13 років 2 місяці 0 днів.
01.05.2025 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про виплату грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV “Прикінцеві положення” Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Розгляд вказаної заяви за принципом екстериторіальності розподілено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Донецькій області.
Рішенням від 07.05.2025 №046950004833 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області відмовлено позивачу в перерахунку пенсії відповідно до заяви від 01.05.2025 №633.
В обґрунтування такого рішення відповідачем-1 зазначено, що оскільки довідка №480 від 10.04.2025 містить неповну інформацію про періоди роботи на посадах ОСОБА_1 з 05.11.1986 по 08.07.2004, а також відсутні основні умови для обчислення страхового стажу, який дає право на виплату грошової допомоги згідно з пунктом 7-1 розділу XV Закону №1058-ІV, та періоди перебування у відпустці без збереження заробітної плати до 08.07.2004, необхідний стаж на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років складає 22 років 7 місяців 4 днів. Враховуючи викладене, прийнято рішення відмовити гр. ОСОБА_1 в перерахунку пенсії згідно заяви від 01.05.2025 № 633.
Не погодившись з відмовою у нарахуванні і виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, позивач звернулася до суду з позовом.
За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Відповідно до пункту 7-1 розділу Прикінцевих положень Закону №1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону №1788-XII, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 5 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191, грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону №1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону №1788-XII, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
З аналізу наведених норм законодавства слідує, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з: 1) наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах; 2) вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також 3) неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.
У спірному випадку пенсійний орган, заперечуючи право позивача на отримання грошової допомоги, вказує на те, що позивач не має необхідного спеціального стажу роботи, який дає право на призначення пенсії відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення". 
Пунктом “е” статті 55 Закону №1788-XII передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.
Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 затверджено “Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років” (Перелік № 909), розділом 2 “Охорона здоров`я” якого передбачено, що право на пенсію за вислугою років мають лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад), що працюють у таких закладах охорони здоров`я: лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, діагностичні центри.
Відповідно до записів в трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 01.04.1985 позивач у вказані періоди працювала на наступних посадах:
з 27.03.1985 по 27.10.1986 – фельдшером в медичному пункті №1 Міської лікарні №2 м. Павлоград (записи 2-3);
з 05.11.1986 по 30.11.1991 – фельдшером Шульгівської медичної амбулаторії Петриківської районної лікарні (записи №№4-5);
з 01.12.1991 по 15.12.1991 – медичною сестрою терапевтичного відділення Петриківської районної лікарні (записи №№5-6);
з 16.12.1991 по 08.07.2004 – фельдшером Шульгівської амбулаторії Петриківської районної лікарні (з 01.02.1992 Петриківська районна лікарня реорганізована в Петриківську центральну районну лікарню з наданням статусу юридичної особи; 08.07.2004 Шульгівська амбулаторія реорганізована в Шульгівську амбулаторію загальної практики сімейна медицина комунальна власність Шульгівської сільської Ради) (записи №№5-9);
з 09.07.2004 по 31.12.2010 – фельдшером, в. о. головного лікаря Шульгівської амбулаторії загальної практики-сімейної медицини (записи №№10-11);
з 01.01.2011 по 31.10.2011 – фельдшером Шульгівської амбулаторії ЗПСМ у Петриківській ЦРЛ (записи 12-13);
з 01.11.2011 по 02.02.2020 – фельдшером Шульгівської амбулаторії ЗПСМ у КЗОЗ Петриківський ЦПМСД (з 03.10.2018 Петриківський районний КЗОЗ ЦПМСД реорганізовано в Комунальне некомерційне підприємство “Петриківський центр первинної медично-санітарної допомоги” Петриківської районної ради Дніпропетровської області) (записи №№14-16);
з 03.02.2020 – сестрою медичною загальної практики амбулаторії ЗПСМ с. Шульгівка у Комунальному некомерційному підприємстві “Петриківський центр первинної медично-санітарної допомоги” Петриківської районної ради Дніпропетровської області (з 04.12.2020 Комунальне некомерційне підприємство “Петриківський центр первинної медично-санітарної допомоги” Петриківської районної ради Дніпропетровської області реорганізовано в Комунальне некомерційне підприємство “Петриківський центр первинної медико-санітарної допомоги” Петриківської селищної ради) (записи №№16-17).
Отже, з трудової книжки, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, вбачається, що позивачка працювала на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії на умовах пункту “е” статті 55 Закону №1788-XII. При цьому, стаж роботи позивача на таких посадах перевищував мінімально необхідний спеціальний стаж, який встановлений пунктом “е” статті 55 Закону №1788-XII, як одна із умов для призначення пільгової пенсії.
Крім цього, відповідно до довідки Комунального підприємства “Царичанська центральна лікарня” Царичанської селищної ради від 10.04.2025 №480, вона видана ОСОБА_1 в тім, що згідно з книги наказів по Царичанській районній лікарні вона була прийнята на посаду фельдшера Шульгівської амбулаторії з 05.11.1986 (наказ від 03.11.1986 № 88).
За змістом довідки Петриківської селищної ради від 11.03.2025 №65, вона видана ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те, що згідно з відомостями нарахування заробітної плати працівникам бюджетних установ Шульгівської сільської ради, ОСОБА_1 працювала на посаді фельдшера в Шульгівській амбулаторії в період з червня 1993 року по липень 2004 року. З липня 2004 р. по грудень 2010 р. - фельдшер Шульгівської амбулаторії загальної практики- сімейної медицини комунальної власності Шульгівської сільської ради.
Відповідно до довідки Комунального некомерційного підприємства “Петриківський центр первинної медико-санітарної допомоги” Петриківської селищної ради від 16.04.2025 №49, ОСОБА_1 01.11.2011 року (наказ №1 від 01.11.2011 року) прийнята на посаду фельдшера Шульгівської амбулаторії загальної практики сімейної медицини комунального закладу охорони здоров`я “Петриківський центр первинної медико-санітарної допомоги”. 03.10.2018 року комунальний заклад охорони здоров`я “Петриківський центр первинної медико-санітарної допомоги” реорганізовано в комунальне некомерційне підприємство “Петриківський центр первинної медико-санітарної допомоги” Петриківської районної ради (Рішення сесії Петриківської районної ради від 06 липня 2018 року № 211-23/VII). 03.02.2020 року переведена на посаду сестри медичної загальної практики Шульгівської амбулаторії загальної практики сімейної медицини (наказ №5 від 27.01.2020 року). 04.12.2020 року комунальне некомерційне підприємство “Петриківський центр первинної медико-санітарної допомоги” Петриківської районної ради реорганізовано в комунальне некомерційне підприємство “Петриківський центр первинної медико- санітарної допомоги” Петриківської селищної ради (Рішення сесії Петриківської селищної ради від 04 грудня 2020 року № 14-2/VIII). Станом на 01.01.2025 року ОСОБА_1 продовжує працювати на займаній посаді сестри медичної загальної практики амбулаторії ЗПСМ с. Шульгівка. За період роботи з 01.11.2011 року у відпустці без збереження заробітної плати не перебувала.
Тобто, інформація в зазначених довідках підтверджувала інформацію про період роботи та посади, яка зазначена в трудовій книжці.
Отже, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивач на дату досягнення пенсійного віку працювала на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, мала стажу роботи працівника охорони здоров`я понад 30 років та на час призначення пенсії за віком не була звільнена з роботи з посади сестри медичної загальної практики амбулаторії ЗПСМ с. Шульгівка в КНП “Петриківський центр первинної медично-санітарної допомоги” Петриківської районної ради Дніпропетровської області.
При цьому, суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що період роботи позивача з 05.11.1986 по 31.12.2003, при призначенні пенсії за віком, був зарахований до стажу без будь-яких зауважень. Натомість, при вирішенні питання щодо виплати грошової допомоги на підставі п.7-1 розділу Прикінцеві положення Закону №1058, у пенсійного органу виникли питання щодо підтвердження вказаного періоду як спеціального стажу, з огляду на відсутність у довідці №480 певної інформації.
З цього приводу слід зазначити і те, що основним документом, який підтверджує стає, є трудова книжка, яка містила вичерпну інформацію щодо періоду роботи позивача з 05.11.1986 по 31.12.2003. При цьому, пенсійний орган не навів жодних аргументів про те, що у вказаний період роботи позивач працювала на посаді, робота на якій не дає право на призначення пенсії на умовах пункту “е” статті 55 Закону №1788-XII.
Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач має право на отримання грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” при призначенні пенсії за віком.
Стосовно аргументів ГУ ПФУ в Донецькій області про те, що позивач не перебуває у нього на обліку у зв`язку з чим суд першої інстанції безпідставно поклав обов`язок по виплаті грошової допомоги саме ГУ ПФУ в Донецькій області, слід зазначити те, що оскаржуване у цій справі рішення про відмову у виплаті грошової допомоги прийнято ГУ ПФУ в Донецькій області, у зв`язку з чим, дійшовши висновку про неправомірність такого рішення, суд першої інстанції обгрунтовано поклав такий обов`язок саме на пенсійний орган, який і приймав рішення за принципом екстериторіальності.
Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст.316, 321, 325 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2026 року у справі №160/26637/25 - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 14.04.2026

Головуючий - суддя Я.В. Семененко 

суддя І.Ю. Добродняк 

суддя А.В. Суховаров