ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
пр. Волі, 54а, м. Луцьк, 43010, тел./факс 72-41-10
E-mail: inbox@vl.arbitr.gov.ua Код ЄДРПОУ 03499885

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
 14 квітня 2026 року 	Справа № 903/1163/25	

Суддя Господарського суду Волинської області Вороняк А.С., за участі секретаря судового засідання Мачульської Л.В., розглянувши справу 
за позовом Волинського обласного центру зайнятості
до відповідача: ОСОБА_1 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Акціонерне товариство “Державний ощадний банк України” 
про стягнення 234486,73 грн,

за участі представників-учасників справи:
від позивача: Захарчук Н.В., Чернобривцева Г. В., витяг з ЄДР;
від відповідача: н/з;
від третьої особи: н/з.

Права та обов`язки учаснику судового процесу роз`яснені відповідно до ст.ст. 42, 46 ГПК України.
Відводу складу суду не заявлено.
Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

Суть спору: 23.12.2025 Волинський обласний центр зайнятості звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 234486,73 грн коштів мікрогранту. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання щодо виконання вимог порядку та договору про надання мікрогранту, що має наслідком повернення ним використаної суми мікрогранту на підставі розділу VII Договору про надання мікрогранту та пункту 21 Порядку 738.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.12.2025 розгляд заяви було розподілено судді Слободян О. Г..
Ухвалою суду від 26.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; встановлено позивачу строк в 5 днів з дня отримання відзиву, для подання відповіді на відзив в порядку ст.166 ГПК України, надати суду відповідь на відзив та докази надіслання відповіді відповідачу; встановлено відповідачу строк до 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі, для подання відзиву на позов в порядку ст.ст. 165, 178 ГПК України, надати суду відзив та докази надіслання відзиву позивачу; всі письмові, електронні та інші докази, що підтверджують заперечення проти позову, роз`яснено відповідачу, що в разі ненадання у встановлений судом строк без поважних причин відзиву, суд вирішує справу за наявними у справі матеріалами; встановлено відповідачу строк в 5 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження справі, для подання заяви з запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження в порядку ч.4 ст.176 ГПК України, копію заяви з запереченням надіслати позивачу, докази надіслання надати суду; залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Акціонерне товариство “Державний ощадний банк України” та запропоновано останньому надати пояснення по суті позовних вимог.
08.01.2026 Вищою радою правосуддя прийнято рішення №1/0/15-26 про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Господарського суду Волинської області у зв`язку з поданням заяви про відставку. 
Згідно наказу голови суду від 08.01.2026 №1/02-2 ОСОБА_2 відраховано зі штату працівників Господарського суду Волинської області.
На підставі розпорядження в.о. керівника апарату Господарського суду Волинської області від 12.01.2026 №01-4/1 згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.01.2026, справу № 903/1163/25 у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_2 розподілено судді Вороняку А.С.
Ухвалою суду від 15.01.2026 справу прийнято до розгляду. Постановлено здійснити перехід від спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 16.02.2026. Запропоновано відповідачу подати суду в порядку статей 165, 168, 178 Господарського процесуального кодексу України не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали відзив на позов та пояснення третьої особи і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову при їх наявності, одночасно копію відзиву надіслати позивачу та третій особі, докази чого подати суду. Запропоновано позивачу, третій особі подати суду: відповідь на відзив(пояснення) та наявні докази – в строк 5 днів з дня його отримання, з врахуванням вимог ст. ст. 166, 184 ГПК України, копію відповіді на відзив з додатками надіслати відповідачу, докази надіслання надати суду; відповідачу – заперечення на відповідь позивача, третьої особи протягом 5-ти днів з дня отримання відповіді на відзив з доказами надіслання позивачу.
10.02.2026 через відділ документального забезпечення та контролю суду від відповідача надійшло клопотання у якому просить суд відкласти підготовче засідання, надати додатковий строк для укладення договору з адвокатом та ознайомлення його з матеріалами та призначити наступне судове засідання на будь-яку дату після 04.03.2026.
Ухвалою суду від 16.02.2026 повідомлено учасників справи про те, що підготовче засідання відбудеться 05.03.2026.
Відповідач у судове засідання 05.03.2026 не прибув, причини неявки суду не повідомив.
Ухвала суду від 16.02.2026 надіслана за адресою реєстрації відповідача (вул. Світла, 2,с. Струмівка, Луцький р-н, Волинська обл., 45603), повернута поштовим відділенням 02.03.2026 із відміткою ф.20 «адресат відсутній за вказаною адресою».
Представник третьої особи не прибув у судове засідання 05.03.2026, хоча належно була повідомлена про час та місце розгляду справи.
05.03.2026 представники позивача у судовому засіданні вказали, що не заперечують проти закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.
05.03.2026 суд, на виконання вимог ст. 195 ГПК України, враховуючи строки розгляду справи, постановив на місці закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 18.03.2026.
Ухвалою суду від 18.03.2026 повідомлено учасників справи про те, що розгляд справи по суті відкладено через неявку відповідача на 14.04.2026.
14.04.2026 відповідач та третя особа не прибули у судове засідання, хоча належно були повідомлені про час та місце розгляду справи.
14.04.2026 у судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги та просили суд задовольнити останні у повному обсязі.
Відповідно до ч. 3 ст. 242 ГПК України у разі проголошення в судовому засіданні скороченого рішення суд надсилає учасникам справи копію повного судового рішення протягом двох днів з дня його складення в електронній формі шляхом надсилання до електронного кабінету у порядку, встановленому законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
За визначенням п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відповідно до ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
З огляду на викладене суд розглядає справу за відсутності відзиву відповідача за наявними в ній матеріалами.
Відповідно до ч.1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно ч.3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.
Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Тобто, неявка учасника судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторони про дату, час та місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.
Застосовуючи згідно з ч.1 ст.3 ГПК України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватися від дій, що зумовлюють затягування судового процесу та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" від 07.07.1989).
В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Папазова та інші проти України" (заяви №№ 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07) від 15.03.2012р. (п.29) суд повторює, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (§51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006р. у справі "Красношапка проти України").
Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.
Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих п.1 ст.6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.
З врахуванням наведеного, а також вжиття судом всіх передбачених чинним законодавством заходів повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду спору по суті, суд приходить до висновків про відсутність підстав до відкладення розгляду справи та можливість розгляду справи за відсутності відповідача та третьої особи.
Суд заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,
установив:
постановою Кабінету Міністрів України від 21 червня 2022 року №738 «Деякі питання надання грантів бізнесу» відповідно до статей 12 і 16 Закону України «Про розвиток та державну підтримку малого і середнього підприємництва в Україні» було затверджено Порядок надання мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу, який визначає умови, критерії, механізм надання безповоротної державної допомоги фізичним особам, суб`єктам господарювання (надалі - отримувач) у формі мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу (надалі-мікрогрант) та механізм використання коштів, передбачених Мінекономіки за бюджетною програмою «Надання грантів для створення або розвитку бізнесу» для надання безповоротної державної допомоги отримувачу у формі мікрогранту.
Надання мікрогрантів здійснюється Мінекономіки через АТ «Ощадбанк» на підставі рішень Державного центру зайнятості, включених до подання про надання мікрогрантів, відповідно до договору про взаємодію між Мінекономіки, уповноваженим банком та Державним центром зайнятості.
Згідно із п. 8 Порядку заяву на отримання мікрогранту (надалі - заява) подають отримувачі: громадяни України, юридичні особи, засновниками яких є тільки фізичні особи - громадяни України; які станом на дату подання заяви фактично не перебувають та не провадять свою господарську діяльність на тимчасово окупованій території України (Автономна Республіка Крим та м. Севастополь) або на територіях, які включені до переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого Мінреінтеграції, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; які не провадять господарську діяльність на території Російської Федерації та Республіки Білорусь; які не віднесені до юридичних або фізичних осіб, до яких застосовуються спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції) відповідними рішеннями Ради національної безпеки і оборони України, введеними в дію указами Президента України щодо застосування персональних (спеціальних) економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) відповідно до Закону України “Про санкції”; щодо яких не порушено справи про банкрутство та/або яких не визнано банкрутами, та/або які не перебувають на стадії ліквідації; які не мають заборгованості перед бюджетом; щодо яких відсутнє рішення суду, яке набрало законної сили, про притягнення до кримінальної відповідальності за корупційне правопорушення.
Отримувачем може бути фізична особа, яка має намір розпочати підприємницьку діяльність і бере на себе зобов`язання зареєструватися фізичною особою - підприємцем або створити юридичну особу у випадку отримання позитивного рішення про надання мікрогранту.
Відповідно до п. 9 Порядку заява формується отримувачем особисто або у відділенні уповноваженого банку засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія) після проходження ним ідентифікації та автентифікації з використанням інтегрованої системи електронної ідентифікації, електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, та/або інших засобів ідентифікації, які дають змогу однозначно встановлювати особу отримувача. Заява формується засобами Порталу Дія у довільній формі, придатній для сприйняття її змісту, відповідно до відомостей, визначених пунктами 10 і 11 цього Порядку. Формування заяви закінчується накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису або електронної системи BankID. Невід`ємним додатком до заяви є бізнес-план, форма якого визначається Мінекономіки. Заяви, подані без бізнес-плану, не розглядаються.
Форма бізнес - плану затверджена наказом Міністерства економіки України від 06.07.2022 № 1969. 
Згідно із п. 5 Порядку мікрогранти надаються для покриття таких напрямів витрат, як: придбання обладнання, необхідного для провадження господарської діяльності отримувачем, яке не підлягає відчуженню до виконання умов договору про надання мікрогранту на створення або розвиток власного бізнесу (крім випадків відчуження внаслідок звернення стягнення на нього уповноваженим банком відповідно до договору застави); закупівля сировини та матеріалів (деталі зазначаються отримувачем у бізнес-плані); орендна плата за нежитлове приміщення (якщо така орендна плата становить не більше 25 відсотків розміру мікрогранту); лізинг обладнання (крім автомобілів, мотоциклів та інших транспортних засобів особистого користування).
01.06.2023 фізична особа-підприємець Панасюк Артем Тарасович через Єдиний державний вебпортал електронних послуг «Дія» за допомогою власних технічних засобів звернувся із заявою №915ЖЕ на отримання гранту на власну справу в сумі 250000,00 грн на створення і розвиток власного бізнесу за основним видом економічної діяльності 56.10 - діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування, до якої було додано бізнес-план з описом статей витрат використання коштів мікрогранту (а.с. 16-21).
Розділ 1 бізнес-плану містить детальний опис бізнес-ідеї. 
В цьому розділі отримувач визначає цілі, за допомогою яких буде реалізовано конкретну ідею. 
Для реалізації зазначених у бізнес-плані цілей отримувач описує, на що будуть витрачені кошти, і як вони забезпечать досягнення відповідних цілей. 
З метою забезпечення цільового та раціонального використання коштів мікрогранту отримувач у бізнес-плані здійснює розподіл коштів за напрямками витрат із врахуванням того, що планує придбати. 
Ці витрати повинні бути обґрунтованими та доцільними.
Згідно з поданим бізнес – планом відповідач планувала витратити кошти мікрогранту у розмірі 250000 грн на придбання обладнання та оплати оренди для кафе-бістро, а саме закупівля обладнання у сумі 187500 грн (Пароконвертомат UNOX) та оренда у розмірі 62500 грн. Разом 250000 грн (а.с. 22).
Як зазначає позивач у позовній заяві, 09.06.2023 комісією Волинського обласного центру зайнятості з питань надання мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу проведено з відповідачем співбесіду.
Відповідно до п. 17 Порядку рішення про надання мікрогранту приймається Державним центром зайнятості протягом 15 робочих днів з дня кінцевого строку подання заяв на основі інформації уповноваженого банку, яка включає результати перевірки ділової репутації отримувача та відомостей, зазначених у заяві, а також оцінку співбесіди з отримувачем, проведеної регіональними центрами зайнятості. Порядок обміну та передачі документів між уповноваженим банком та Державним центром зайнятості визначається договором про взаємодію. 
07.07.2023 Державним центром зайнятості на підставі проведеної АТ «Ощадбанк» оцінки ділової репутації, а також оцінки співбесіди з отримувачем, проведеної Волинським обласним центром зайнятості, було прийнято рішення про надання відповідачу мікрогранту (а.с. 27-30).
Відповідно до п. 20 Порядку для отримання мікрогранту отримувач укладає договір мікрогранту у відділенні уповноваженого банку шляхом підписання заяви про приєднання. У договорі мікрогранту обов`язково зазначаються обрані з переліку, визначеного пунктом 5 цього Порядку, напрями витрат, на покриття яких використовується мікрогрант, а також умови, невиконання або неналежне виконання яких є підставою для повернення отримувачем отриманих коштів.
23.06.2023 ФОП Панасюк А.Т. було подано заяву про приєднання до договору про надання мікрогранту до філії - Волинське обласне управління АТ «Ощадбанк», згідно з якою відповідач приєдналався до умов договору про надання мікрогранту (надалі - договір), що оприлюднений на офіційному сайті Державного центру зайнятості.
Відповідно до умов договору про надання мікрогранту цей договір є договором приєднання у розумінні статті 634 Цивільного кодексу України і може бути укладений лише шляхом приєднання отримувача до всіх його умов в цілому шляхом надання АТ «Ощадбанк» заяви про приєднання до умов цього договору в порядку, передбаченому цим договором.
За змістом п. 2 розділу VI договору отримувач зобов`язується, зокрема: з метою здійснення моніторингу та контролю виконання умов цього договору надавати ДЦЗ (відповідному регіональному, міському, районному, міськрайонному центру зайнятості або відповідній філії регіональних центрів зайнятості, центральним та/або місцевим органам влади (у разі їх залучення)), доступ до місця провадження господарської діяльності отримувача, а також необхідну інформацію та документи, зокрема стосовно сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та створення робочих місць, протягом трьох років з дня зарахування коштів на рахунок отримувача або до повного виконання обов`язкової умови договору, визначеної абзацом третім пункту 20 Порядку; 5) повернути до Уповноваженого банку на рахунок, з якого здійснюється перерахування мікрогранту, суму отриманого мікрогранту в повному обсязі в разі невиконання обов`язкової умови; 13) попередити центр зайнятості за місцем укладення договору про намір здійснити реорганізацію, ліквідацію.
Відповідно до п. 1 розділу XIV договору цей договір набирає чинності з дня його укладання у порядку, визначеному розділом XIII цього договору та діє до повного виконання зобов`язань сторін, передбачених цим договором.
14.12.2023 кошти мікрогранту в сумі 250000,00 грн. було зараховано на рахунок відповідача, відкритий у філії — Волинське обласне управління АТ «Ощадбанк» (а.с. 43).
У подальшому 22.12.2023 між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду до договору про надання мікрогранту щодо внесення змін до бізнес-плану, що є невід`ємним додатком до договору. Бізнес-план викладено у новій редакції, згідно якої відповідач планував витратити кошти мікрогранту за наступними статтями витрат: закупівля обладнання на суму 70000 грн (Пароконвертомат, слайсер, електрогриль); сировина на суму 22500 грн; кухонний інвентар на суму 70000; маркетинг (послуги SMM, таргетолога та оплата реклами) на суму 25000 грн; оренда у розмірі 62500 грн. Разом 250000 грн (а.с. 44-48).
Пунктом 4 розділу VI Договору про надання мікрогранту та п. 21 Порядку передбачено, що Державний центр зайнятості має право через регіональні, міські, районні, міські районні центри зайнятості, філії регіональних центрів зайнятості, а також із залученням відповідних центральних та/або місцевих органів влади (у разі необхідності), здійснювати моніторинг та контроль виконання умов договору (зокрема, шляхом періодичних виїзних оглядів місця провадження господарської діяльності отримувача) відповідно до Порядку протягом трьох років з дня зарахування коштів на рахунок отримувача в уповноваженому банку або до повного виконання обов`язкової умови договору мікрогранту, визначеної абзацом третім пункту 20 цього Порядку.
08.10.2024 представником центру зайнятості було здійснено моніторинговий візит дотримання умов договору про надання мікрогранту фізичною особою-підприємцем Панасюком А.Т., за результатами якого складено акт №281 від 08.10.2024 (а.с. 80).
Згідно даним з актом встановлено, що фізичною особою-підприємцем Панасюком А.Т. використано 234486,73 грн коштів мікрогранту, з яких встановлене нецільове використання коштів в сумі 94008,00 грн.
В ході моніторингового візиту встановлено, що відповідачем придбано шафи холодильні 2 шт., які не передбачені бізнес-планом, що підтверджується договором № 057 від 24.05.2024, рахунком - фактурою №031 від 24.05.2024, видатковою накладною № 38 від 31.05.2024 та платіжною інструкцією № 05 від 28.05.2024 на суму 94008,00 грн. 
Крім того, встановлено, що Панасюком А.Т. створено 2 робочих місця, на які працевлаштовано 2 найманих працівників: Степчук Н.М. з 12.06.2024 (наказ № 1-П від 11.06.2024), Демчук І.М. з 12.06.2024 (наказ № 2 - П від 11.06.2024).
Відповідач ознайомився із зазначеним актом, що підтверджується підписом останнього. При цьому, відповідач у акті зазначив, що не згідний з порушенням, готовий його оскаржувати.
При цьому, залишок невикористаних відповідачем коштів мікрогранту в сумі 15513,27 грн (250000-234486,73) повернуто відповідачем, згідно Порядку №738.
Разом з тим, позивачем за інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлено, що ФОП Панасюк А.Т. припинив підприємницьку діяльність 12.12.2024 за власним рішенням.
Абзацом 30 п. 20 Порядку №738 передбачено, що суб`єкт господарювання зобов`язаний попередити центр зайнятості за місцем укладення договору про намір здійснити реорганізацію, ліквідацію. У разі ліквідації суб`єкта господарювання, який отримав мікрогрант, повернення коштів мікрогранту здійснюється відповідно до законодавства.
Підпунктами 8, 10, 13 п.2 розділу VI договору передбачено обов`язок грантоотримувача відповідати за виконання будь - яких інших обов`язків, покладених на нього цим договором та Порядком, зокрема попередити центр зайнятості за місцем укладення договору про намір здійснити реорганізацію, ліквідацію.
Проте, всупереч наведеним вище вимогам Порядку та умовам договору відповідач до завершення трирічного строку реалізації проекту припинив підприємницьку діяльність без попередження позивача - Волинського обласного центру зайнятості.
Крім цього, відповідно до п.20 Порядку, п. 1 розділу V договору обов`язковою умовою є створення протягом шести місяців з дня зарахування коштів на рахунок отримувача в уповноваженому банку робочих місць залежно від розміру мікрогранту, визначеного пунктом 4 Порядку, кількість яких визначається з урахуванням бізнес-плану та рішення ДЦЗ про надання мікрогранту і зазначається в заяві про приєднання, та працевлаштування на них осіб на строк не менш як на 24 місяці.
На виконання вказаних вище умов Порядку та договору фізична особа-підприємець Панасюк А.Т. був зобов`язаний створити 2 робочих місця та працевлаштувати на них осіб на строк не менше як 24 місяці протягом трирічного строку реалізації проекту. 
Згідно з п. 2 розділу VI договору про надання мікрогранту отримувач мікрогранту зобов`язується виконати обов`язкову умову, визначену Порядком.
Однак, найняті фізичною особою-підприємцем Панасюком А.Т. працівники перебували у трудових відносинах менше 6-ти місяців, а саме Демчук І.М. з 12.06.2026 по 10.12.2024 та Степчук Н.М. з 12.06.2024 по 10.12.2024.
06.01.2025 на виконання вимог Порядку, на підставі результатів перевірки/огляду дотримання умов договору про надання мікрогранту від 08.10.2024 №281, протоколу засідання комісії Волинського обласного центру зайнятості з питань надання мікрогрантів/грантів на створення або розвиток власного бізнесу від 11.12.2024 №86, у зв`язку із встановленням факту нецільового використання коштів мікрогранту (п.1,4 розділу IV, п.З розділу V, пунктів 1,3 розділу VI Договору про надання мікрогранту) Волинським обласним центром зайнятості прийнято наказ №6 «Про повернення коштів мікрогранту ФОП Панасюком А.Т.» в сумі 94008,00 грн., що дорівнює сумі коштів мікрогранту, використаної не за цільовим призначенням на спеціальний рахунок, відкритий у АТ «Державний ощадний банк України» (а.с. 128).
14.01.2025, 08.04.2025 відповідачу направлено копію вищезазначеного наказу. Разом з тим, кошти всупереч вимогам законодавства повернуто не було.
Рішення про повернення мікрогранту приймаються регіональними центрами зайнятості.
03.06.2025 на виконання вимог Порядку, з врахуванням доповідної записки начальника фінансового управління Волинського ОЦЗ від 28.05.2025 протоколу засідання комісії Волинського обласного центру зайнятості з питань надання мікрогрантів/грантів на створення або розвиток власного бізнесу від 02.06.2025 № 53, у зв`язку з припиненням підприємницької діяльності ФОП Панасюка А.Т., за його рішенням без попередження центру зайнятості до завершення строку реалізації проекту та неповного виконання умов договору мікрогранту (п.20 та п.21 Порядку) Волинським обласним центром зайнятості прийнято наказ № 117 «Про повернення коштів мікрогранту ФОП Панасюком А.Т.» (зі змінами згідно наказу від 23.07.2025 № 188) в сумі 234486,73 грн, що дорівнює сумі коштів мікрогранту, та вважається заборгованістю згідно з абз. 12 п. 21 Порядку.
При цьому, Наказ Волинського ОЦЗ від 06.01.2025 №6 визнано таким, що втратив чинність.
Наказ №117 від 03.06.2025 «Про повернення коштів мікрогранту ФОП Панасюком А.Т.» надіслано рекомендованими листами на адреси місцезнаходження за даними виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також фактичного провадження господарської діяльності. Вказані поштові відправлення повернуто відправнику у зв`язку із закінченням встановленого терміну зберігання.
Оскільки відповідач добровільно кошти не повернув, а згідно з абзацом 12 п. 21 Порядку, п.8 розділу VII договору у разі несвоєчасного та/або неповного виконання пункту 20 цього Порядку і цього пункту сума мікрогранту вважається заборгованістю, стягнення якої здійснюється Державним центром зайнятості та/або регіональним центром зайнятості у судовому порядку, позивач провомірно звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача коштів мікрогранту в розмірі 234486,76 грн.
У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).
Як передбачено ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Згідно із ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.
Волинський обласний центр зайнятості є органом Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, що діє від імені Фонду відповідно до Законів України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", Закону України «Про зайнятість населення».
Спірні правовідносини між сторонами врегульовані Законом України "Про розвиток та державну підтримку малого і середнього підприємництва в Україні" та Порядком надання мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.06.2022 № 738.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про розвиток та державну підтримку малого і середнього підприємництва в Україні" метою державної політики у сфері розвитку малого і середнього підприємництва в Україні є: 1) створення сприятливих умов для розвитку малого і середнього підприємництва; 2) забезпечення розвитку суб`єктів малого і середнього підприємництва з метою формування конкурентного середовища та підвищення рівня їх конкурентоспроможності; 3) стимулювання інвестиційної та інноваційної активності суб`єктів малого і середнього підприємництва; 4) сприяння провадженню суб`єктами малого і середнього підприємництва діяльності щодо просування вироблених ними товарів (робіт, послуг), результатів інтелектуальної діяльності на внутрішній і зовнішній ринки; 5) забезпечення зайнятості населення шляхом підтримки підприємницької ініціативи громадян.
Частинами 1, 2 ст. 12 Закону України "Про розвиток та державну підтримку малого і середнього підприємництва в Україні" визначено, що державна підтримка надається суб`єктам малого і середнього підприємництва, які відповідають критеріям, встановленим частиною третьою статті 55 Господарського кодексу України. Державна підтримка передбачає формування програм, в яких визначається механізм цієї підтримки. Програми державної підтримки розробляються та впроваджуються спеціально уповноваженим органом у сфері розвитку малого і середнього підприємництва із залученням інших центральних органів виконавчої влади та громадських організацій, що представляють інтереси суб`єктів малого і середнього підприємництва. Державні програми підтримки затверджуються Кабінетом Міністрів України в установленому законом порядку.
Порядком надання мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.06.2022 № 738 "Деякі питання надання грантів бізнесу", визначено процедуру надання суб`єктам господарювання мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу, напрями витрат, на покриття яких використовується мікрогрант, розмір мікрогрантів, джерела фінансування, а також умови повернення отримувачем коштів.
Головним розпорядником бюджетних коштів є Мінекономіки. Розпорядником коштів Фонду є Державний центр зайнятості (п. 2 Порядку).
Отже, 22.11.2023, приєднавшись до умов договору про надання мікрогранту, фізична особа-підприємець Панасюк А.Т. зобов`язався виконувати його умови та керуватись Порядком надання мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.06.2022 № 738.
Як вже зазначив суд, в ході моніторингового візиту встановлено, що відповідачем придбано шафи холодильні 2 шт, які не передбачені бізнес-планом, що підтверджується Договором № 057 від 24.05.2024, рахунком - фактурою №031 від 24.05.2024, видатковою накладною № 38 від 31.05.2024 та платіжною інструкцією № 05 від 28.05.2024 на суму 94008,00 грн.
Згідно умов договору використання коштів мікрогранту здійснюється за цільовим призначенням, яке обумовлене умовами його надання, визначається бізнес-планом та повинно відповідати цілям, визначеним у бізнес-плані (п. 1 Розділу IV Договору).
Отримувач зобов`язується не використовувати кошти мікрогранту на цілі, відмінні від тих, які визначені у бізнес-плані (п.п.З п.2 Розділу VI Договору).
Разом з тим, в порушення договору, використавши 94008,00 грн на придбання обладнання не передбаченого у бізнес-плані відповідач здійснив витрати не за призначенням чим допустив нецільове використання коштів мікрогранту.
Також суд враховує, що абзацом 30 п. 20 Порядку передбачено, що суб`єкт господарювання зобов`язаний попередити центр зайнятості за місцем укладення договору мікрогранту про намір здійснити реорганізацію, ліквідацію.
Підпунктами 8, 10, 13 п.2 розділу VI договору передбачено обов`язок грантоотримувача відповідати за виконання будь - яких інших обов`язків, покладених на нього цим договором та Порядком, зокрема попередити центр зайнятості за місцем укладення договору про намір здійснити реорганізацію, ліквідацію.
Відповідач до завершення трирічного строку реалізації проекту, а саме: 12.12.2024 припинив підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця на підставі власного рішення, що підтверджується записом про державну реєстрацію припинення у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань. 
Доказів попередження Волинського обласного центру зайнятості про намір припинити підприємницьку діяльність відповідач суду не надав.
Крім цього, відповідно до п. 20 Порядку, п. 1 розділу V договору обов`язковою умовою є створення протягом шести місяців з дня зарахування коштів на рахунок отримувача в уповноваженому банку робочих місць залежно від розміру мікрогранту, визначеного пунктом 4 Порядку, кількість яких визначається з урахуванням бізнес-плану та рішення ДЦЗ про надання мікрогранту і зазначається в заяві про приєднання, та працевлаштування на них осіб на строк не менш як на 24 місяці.
Відповідно до п. 4 Порядку отримувач коштів в розмірі 250000 грн. зобов`язаний створити не менше двох робочих місць після отримання мікрогранту та прийняття на них працівників на умовах, визначених цим Порядком.
На виконання вказаних вище умов Порядку та договору, фізична особа-підприємець Панасюк А.Т. був зобов`язана створити 2 робочих місця та працевлаштувати на них осіб на строк, не менше як 24 місяці протягом трирічного строку реалізації проекту.
Між тим, як вже зазначив суд, в порушення вимог Порядку та умов договору найняті фізичною особою-підприємцем Панасюк А.Т. працівники перебували з ним у трудових відносинах менше 6-ти місяців (Демчук І.М. з 12.06.2026 по 10.12.2024 та Степчук Н.М. з 12.06.2024 по 10.12.2024).
Отже, судом встановлено, що відповідач порушив вимоги п. 20 Порядку та умови договору, не створивши на строк, не менше як 24 місяці протягом трирічного строку реалізації проекту, 2 робочі місця.
З моменту державної реєстрації припинення підприємницької діяльності відповідач втратив правоздатність виконувати умови договору мікрогранту, а припинення підприємницької діяльності 12.12.2024 без попередження позивача до закінчення трирічного строку реалізації проекту за власним рішенням, без дотримання процедури призупинення виконання умов договору, унеможливлює досягнення обов`язкової умови надання відповідачу мікрогранту щодо працевлаштування найманих працівників та свідчить про відсутність наміру в майбутньому виконувати вимоги договору про надання мікрогранту.
При цьому, суд зазначає, що відповідно до ст. 51 Цивільного кодексу України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють із підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.
Згідно зі статтею 52 Цивільного кодексу України фізична особа- підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.
У постанові Верховного Суду від 09.08.2023 у справі № 447/2883/21 зазначено, що за змістом статей 51, 52, 598-609 Цивільного кодексу України, статей 202-208 Господарського кодексу України, частини восьмої статті 4 Закону України від 15.05.2003 № 755-ІУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» у випадку припинення підприємницької діяльності ФОП (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.
Враховуючи наведене, припинення підприємницької діяльності відповідача не є перешкодою для розгляду справи в порядку господарського судочинства, оскільки спірні правовідносини у цій справі виникли саме щодо виконання договору про надання мікрогранту, укладеного між відповідачем як суб`єктом господарювання та Державним центром зайнятості. 
Тобто, стороною правочину виступала фізична особа - підприємець і припинення надалі підприємницької діяльності не змінює правовий статус такої особи у зобов`язанні.
Відповідно до п. 20 Порядку у разі ліквідації суб`єкта господарювання, який отримав мікрогрант, повернення коштів мікрогранту здійснюється відповідно до законодавства.
У разі невиконання обов`язкової умови договору мікрогранту, зокрема, нестворення отримувачем робочих місць протягом шести місяців з дня зарахування коштів на його рахунок та непрацевлаштування на них осіб згідно з умовами цього Порядку, сума мікрогранту протягом одного місяця після закінчення такого шестимісячного періоду повертається отримувачем у повному обсязі уповноваженому банку на рахунок, з якого здійснюється перерахування мікрогранту.
Згідно з п. 21 Порядку, п. 8 розділу VII договору у разі несвоєчасного та/або неповного виконання пункту 20 цього Порядку і цього пункту сума мікрогранту вважається заборгованістю, стягнення якої здійснюється Державним центром зайнятості та/або регіональним центром зайнятості у судовому порядку.
Враховуючи наведені норми законодавства та встановлені судом обставини справи, у зв`язку із невиконанням відповідачем у повному обсязі взятих на себе зобов`язань на підставі договору мікрогранту та порушення вимоги пункту 20 Порядку, пункту 1 розділу V «Обов`язкова умова договору та допустимі витрати коштів мікрогранту», підпунктів 2, 5, 8, 10, 13 пункту 2 розділу VI «Права та обов`язки сторін» договору про надання мікрогранту, у відповідача виникає обов`язок повернути кошти мікрогранту у розмірі 234486,73 грн, а відтак підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення з відповідача 234486,73 грн.
В силу положень ст. ст. 73 ГПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частиною 1, 3 ст. 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).
За приписами ст. 129 ГПК України, судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача.
Керуючись ст. ст. 74, 86, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд України,-
вирішив:
1. Позов задовольнити.
2. Стягнути з Панасюка Артема Тарасовича ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Волинського обласного центру зайнятості (43025, Волинська обл., місто Луцьк, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 3А, код ЄДРПОУ 05427482) кошти мікрогранту в сумі 234486,73 грн (двісті тридцять чотири тисячі чотириста вісімдесят шість гривень 73 коп.), зарахувавши їх на рахунок Акціонерного товариства «Ощадбанк» (отримувач: АТ «Ощадбанк», код отримувача 00032129, надавач платіжних послуг отримувача: АТ «Ощадбанк», рахунок отримувача: НОМЕР_2 ).
3. Стягнути з Панасюка Артема Тарасовича ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Волинського обласного центру зайнятості (43025, Волинська обл., місто Луцьк, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 3А, код ЄДРПОУ 05427482) 3517,30 грн (три тисячі п`ятсот сімнадцять гривень 30 коп.) сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення до Північно-західного апеляційного господарського суду.
Повний текст рішення складено 23.04.2026

Суддя   А. С. Вороняк