ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

26 лютого 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/20685/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),
суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Кам`янська теплопостачальна компанія»
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2025 року (суддя Озерянська С.І.) в адміністративній справі 
за позовом Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Кам`янська теплопостачальна компанія»
до  Головного управління ДПС у Дніпропетровській області 
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, 

в с т а н о в и в :

Комунальне підприємство Кам`янської міської ради «Кам`янська теплопостачальна компанія» звернулося до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 08.05.2025 № 0248140414.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити повністю. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. Зазначає, що оскаржуване ППР прийнято поза межами 1095 днів, що є безумовною підставою для його скасування. Також зазначає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення у частині періоду порушення не відповідає висновкам акту перевірку, що фактично не дозволяє встановити фактичну суть порушення.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить відмовити в її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків. 
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області проведено камеральну перевірку Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Кам`янська теплопостачальна компанія» з питань дотримання термінів сплати (перерахування) податку на додану вартість, за результатом якої складено Акт від 15.04.2025 № 20078/04-36-04-14-06/32130551.
В ході перевірки було встановлено, що КП Кам`янської міської ради «Кам`янська теплопостачальна компанія» порушено строки сплати податку на додану вартість у сумі 1 004 658,10 грн з граничним терміном сплати 31.03.2021 (фактично сплачено 19.02.2025, 25.03.2025, 24.03.2025, 26.03.2025, 28.03.2025, 31.03.2025).
Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 08.05.2025 № 0248140414, згідно з яким позивачеві нарахована штрафна санкція в розмірі 100 465,83 грн, період вчинення порушення – лютий 2021 року. 
Назване рішення є предметом оскарження в цій справі.
Позивач не заперечує факт несвоєчасної сплати податкового зобов`язання, описаного в акті перевірки, натомість зазначає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято за інший період, висновки щодо якого відсутні в акті камеральної перевірки від 15.04.2025 № 20078/04-36-04-14-06/32130551.
Суд апеляційної інстанції у даному випадку погоджується з висновком суду першої інстанції, що незалежно від зазначенні у податковому повідомленні-рішення дати порушення поза розумним сумнівом є достатній рівень його обґрунтованості та зрозумілості з огляду на наявний розрахунок до ППР, згідно з яким датою подання звітності є 22.03.2021, граничним терміном сплати за якою є 30.03.2021, що дозволяє позивачеві визначити встановлене порушення.
У даній справі доводи позивача щодо юридичної невизначеності в частині невідповідності періоду порушення, зазначеного в акті перевірки та оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні є формальними та не можуть слугувати самостійною підставою для скасування ППР, за наявності доведеного податковим органом порушення, яке не спростована позивачем в суді. 
Щодо доводів апелянта про прийняття податкового повідомлення-рішення поза межами 1095 днів, визначених Податковим кодексом України, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Аналіз наведеної правової норми дає можливість дійти висновку, що відповідальність платника податків настає у разі несвоєчасної сплати узгодженої суми грошового зобов`язання, яке обраховується з урахуванням календарних днів затримки сплати, починаючи з наступного дня після закінчення законодавчо встановленого строку для сплати зобов`язання.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на висновок Верховного Суду, наведений у постанові від 11.11.2022 у справі № 200/6441/20-а, згідно з яким датою обчислення 1095-денного строку, впродовж якого може бути накладений штраф, є дата сплати узгодженої суми податкового зобов`язання, а не дата, на яку припадає закінчення встановленого законом строку сплати узгодженого грошового зобов`язання. З останньої обчислюється тривалість прострочення, яка не повинна перевищувати 1095 днів до накладення штрафу. Тобто юридичним фактом, з яким пов`язується відповідальність у вигляді штрафу, є сплата узгодженої суми грошового зобов`язання з простроченням, а розмір відповідальності залежить виключно від строку прострочення.
Як встановлено під час розгляду справи, грошове зобов`язання з податку на додану вартість, самостійно узгоджене позивачем, мало бути сплаченим 30.03.2021, проте фактично сплачено з затримкою понад 30 календарних днів. 
У свою чергу, суд першої інстанції, проаналізувавши приписи пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України (із змінами, внесеними Законом України від 13.05.2020 № 591-IX), Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 № 2120-IX, пп. 69.9 п. 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» від 12.05.2022 № 2260-IX та Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану» від 30.06.2023 № 3219-IX, постанови КМУ «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 27.06.2023 № 651, дійшов обґрунтованого та вірного висновку, що з 18.03.2020 до 01.08.2023 строк для визначення грошових зобов`язань було зупинено, а тому прийняття оскаржуваного податкового повідомлення 08.05.2025 не суперечить приписам п. 102.9 ст. 102 ПК України.
Доводи апеляційної скарги правильність такого висновку не спростовують. 
Враховуючи сукупність наведених обставин, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду ухвалене з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд,
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Кам`янська теплопостачальна компанія» залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2025 року в адміністративній справі № 160/20685/25 залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з 26 лютого 2026 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Повна постанова складена 26 лютого 2026 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко 

суддя Т.І. Ясенова 

суддя А.В. Суховаров