Справа № 758/2607/26
3/758/1988/26
Категорія 208
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 квітня 2026 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Ковбасюк О.О., розглянувши матеріали, які надійшли від Державної податкової служби України Східне міжрегіональне управління ДПС (м. Дніпро) по роботі з великими платниками податків, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою АДРЕСА_1 ,
за ч.1 ст. 163-1, за ч.1 ст.163-4 КУпАП,-
В С Т А Н О В И В :
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 69/32-00-07-17/41135005 від 06.02.2026 року, за результатами проведеної документальної планової виїзної перевірки ТОВ «АРІТЕЙЛ» (код ЄДРПОУ 41135005), за адресою: м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8, головний бухгалтер ТОВ «АРІТЕЙЛ» ОСОБА_1 вчинила порушення порядку ведення податкового обліку, а саме: завищено від`ємне значення об`єкту оподаткування податком за період з 01.10.2019 по 30.06.2025 на суму 21461403 грн.; занижено єдиний податок, який підлягає сплаті до бюджету, на суму 130168,33 грн; занижено податок з доходу нерезидентів на суму 9823,55 грн. Чим порушила вимоги п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1 ст.44, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п.135.1 ст.135, п.п.140.4.2 п.140.4 ст.140 Податкового кодексу України (в редакції від 29.12.2019), п.п.140.4.4 п.140.4 ст.140 Податкового кодексу України (в редакції з 23.05.2020), п.п.140.5.11 п.140.5 ст.140 Податкового кодексу України, п.47 Міжнародного стандарту фінансової звітності 15 «Дохід ві договорів з клієнтами», Закону України від 16.07.1999 №996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п..п.14.1.36п. 14.1 ст.14, п.44.1, п.44.6 ст.44, п.292.1, п.292.3 ст.292 Податкового кодексу України, ст.1, ст.2, ст.9 Закону України від 16.07.1999 №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», абз. в) п.п.141.4.1 та п.п.141.4.2 п.141.4 ст.141 Податкового кодексу України.
Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст.163-1 КУпАП.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 65/32-00-07-17/41135005 від 06.02.2026 року, за результатами проведеної документальної планової виїзної перевірки ТОВ «АРІТЕЙЛ» ( код ЄДРПОУ 41135005), за адресою: м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8, головний бухгалтер ТОВ «АРІТЕЙЛ» ОСОБА_1 вчинила порушення встановленого законом порядку ведення податкового обліку, а саме: підприємством з 2019р. по 2024р. надано податкову звітність про суми доходів, нарахованих(сплачених) на користь платників податків-фізичних осіб та сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску» ( за формою №1ДФ, 4ДФ) з недостовірними даними платника подактку. Чим порушила п. 51.1. ст.51 та п.п. «б» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, «Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осію і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску» затвердженого наказом Міністерства фінансів України №4 від 13.01.2015 (із змінами) в частині подання з недостовірними відомостями та з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, які призвели до зміни платника податку.
Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 163-4 КУпАП.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Клопотань про розгляд справи за її відсутності чи про відкладення розгляду справи з причин, що унеможливлюють прибуття за викликом, вона до суду не надсилала.
Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Практика Європейського Суду з прав людини (зокрема рішення «Пономарьов проти України» від 03.04.2008) наголошує, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
За положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України, тягне за собою накладення штрафу у розмірі від п`яти до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ч. 1 ст. 163-4 КУпАП неутримання або неперерахування до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб при виплаті фізичній особі доходів, перерахування податку на доходи фізичних осіб за рахунок коштів підприємств, установ і організацій (крім випадків, коли таке перерахування дозволено законодавством), неповідомлення або несвоєчасне повідомлення державним податковим інспекціям за встановленою формою відомостей про доходи громадян, тягне за собою попередження або накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій, а також на громадян - суб`єктів підприємницької діяльності у розмірі від двох до трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Так, на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 163-1, ч. 1 ст. 163-4 КУпАП до протоколів про адміністративні правопорушення долучено: Акт № 32/32-00-07-13/41135005 від 06.02.2026 про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «АРІТЕЙЛ», де міститься вступна частина, загальні положення та висновок з підписами посадових осіб Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (м. Дніпро) Державної податкової служби України, прізвищами директора та головного бухгалтера ТОВ «АРІТЕЙЛ» (без їх підписів); копія паспорту та картки фізичної особи платника податків ОСОБА_1 ; копії накладної та квитанції «Укрпошта» від 06.02.2026; копія наказу №402 від 29.03.2021.
Акт № 32/32-00-07-13/41135005 від 06.02.2026, про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «АРІТЕЙЛ», де міститься вступна частина, загальні положення, описова частина та висновок з підписами посадових осіб Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (м. Дніпро) Державної податкової служби України, прізвищами директора та головного бухгалтера ТОВ «АРІТЕЙЛ» (без їх підписів); копія паспорту та картки фізичної особи платника податків ОСОБА_1 ; копії накладної та квитанції «Укрпошта» від 06.02.2026; копія наказу №402 від 29.03.2021.
Проаналізувавши надані документи суд приходить до наступного.
Згідно Методичних рекомендації щодо оформлення матеріалів документальних перевірок податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, та документування виявлених порушень, затверджених Наказом ДФС 01.06.2017 № 396 (із змінами, внесеними наказом ДФС 08.05.2019 № 358) Акт (довідка) перевірки складається з чотирьох частин: вступної, загальних положень, описової частини та висновку.
Крім того, відповідно до п. 86.1 ст. 86 ПК України, акт перевірки - це документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає результати.
Згідно з положеннями ст. 58 та п. 86.8 ст. 86 ПК України, на підставі акту перевірки податковим органом приймається податкове повідомлення-рішення протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акту перевірки.
Тобто, акт перевірки є лише службовим документом, що фіксує проведення перевірки та висновки інспектора щодо наявності чи відсутності порушень вимог законодавства. При цьому акт перевірки не є рішенням суб`єкта владних повноважень, а тому не породжує, не змінює не звужує права особи, не встановлює для неї додаткових обов`язків та не покладає відповідальність.
Висновки, викладені у акті перевірки, є відображенням дій інспекторів та не відповідають критерію юридичної значимості, не створюють для платника жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни або припинення його прав та не породжують для нього будь-яких обов`язків.
Дане свідчить проте, що акт перевірки не може слугувати належним та допустимим доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 та ч. 1 ст. 163-4 КУпАП, оскільки в силу норм Податкового Кодексу, акт перевірки не є юридичною формою рішення податкового органу і сам по собі не породжує певних правових наслідків для платника податків.
У своїй практиці Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що акт перевірки є лише службовим документом, що фіксує проведення перевірки та висновки інспектора щодо наявності чи відсутності порушень вимог законодавства, не породжує, не змінює та не звужує права особи, не встановлює для неї додаткових обов`язків та не покладає відповідальність. У силу норм Податкового кодексу України акт перевірки лише фіксує обставини, встановлені під час проведення перевірки, факти виявлених можливих порушень законодавства та не є остаточним документом, зобов`язуючим до вчинення будь-яких дій, він не є юридичною формою рішення податкового органу і сам по собі не породжує певних правових наслідків для платника податків, не є актом індивідуальної дії та не підлягає оскарженню.
Дана правова позиція викладена в постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08.09.2020 у справі № П/811/2893/14.
Разом з тим, у протоколах відсутнє посилання на узгоджене податкове зобов`язання (повідомлення-рішення), як безспірний доказ скоєння відповідного адміністративного правопорушення та визнання вини посадовими особами, які не оскаржили його в установленому Законом порядку та строки.
Окрім того, до протоколів про адміністративні правопорушення посадовими особами Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (м. Дніпро) Державної податкової служби України долучено наказ №402 від 29.03.2021 «Про виконання обов`язків головного бухгалтера». Перевірка проводилася за період з 2019 по 2025 рік. Водночас, відповідно до наказу про призначення, ОСОБА_1 обіймає посаду головного бухгалтера лише з 29.03.2021. У період з 2019 року по 29.03.2021 вона не виконувала обов`язки головного бухгалтера, у зв`язку з чим не несе відповідальності за діяльність підприємства в зазначений проміжок часу. Таким чином, її відповідальність поширюється виключно на період, починаючи з дати офіційного вступу на посаду.
Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.
Згідно ст. 278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд перевіряє правильність складення протоколу та інших матеріалів справи про адміністративне правопорушення.
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.
Частина 2 статті 251 КУпАП визначає, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Європейський суд з прав людини, серед іншого, (справа «Малофєєва проти Росії» рішення від 30.05.2013 заява № 36673/04; «Карелін проти Росії» рішення від 20.09.2016), зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
З огляду на зазначене, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувачення, позбавляючи статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Обов`язок збирання доказів у справах про адміністративні правопорушення покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.
Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.
У рішенні ЄСПЛ від 16.11.2023 по справі «Фігурка проти України» Європейський суд зазначив, що неупередженість (безсторонність), як правило, означає відсутність упередженості чи необ`єктивності, і що її наявність можна перевірити різними способами. Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, де мають ураховуватися особисті переконання та поведінка конкретного судді, тобто наявність у судді будь-яких особистих упереджень або необ`єктивності в даній справі; а також відповідно до об`єктивного критерію, тобто шляхом з`ясування того, чи сам суд і, серед інших аспектів, його склад, забезпечували достатні гарантії для виключення будь-яких законних сумнівів в його неупередженості.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Тобто, стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Згідно приписів ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. При цьому, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.
З огляду на викладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суддя дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 163-1, ч. 1 ст. 163-4 КУпАП, не доведена поза розумним сумнівом матеріалами справи.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
У зв`язку з наведеним, суд вважає за необхідне провадження по справі щодо ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-1, ч. 1 ст. 163-4 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 та ч. 1 ст. 163-4 КУпАП.
На підставі викладеного та керуючись ст. 23, 24, 30, 163-1, 163-4, 283, 284 КУпАП, суддя, - 
П О С Т А Н О В И В:
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 163-1, ч.1 ст.163-4 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу вказаного адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва.

Суддя О. О. Ковбасюк