КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження Справа № 759/20802/25
№ 33/824/2190/2026

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2026 року м. Київ 

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Саліхова В.В., за участю секретаря судового засідання Зеленчука М.М.

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Мамчика Дмитра Олеговича на постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 09 березня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 124 КУпАП, ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 434203  ОСОБА_1 25.08.2025 о 23 год. 05 хв. керував транспортним засобом «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Якуба Коласа, 8В у м. Києві з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мовлення, нестійка хода, порушення координації рухів. Від проходження огляду у встановленому законодавством порядку на місці, а також у лікаря-нарколога, водій відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 434220  ОСОБА_1 25.08.2025 о 23 год. 05 хв., керуючи транспортним засобом «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Якуба Коласа, 8В у м. Києві під час руху заднім ходом, не впевнився в безпечності та скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб «Daihatsu Sirion», д.н.з. НОМЕР_2 . При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 10.9 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.
Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 09 березня 2026 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Провадження в справі про адміністративні правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, стосовно  ОСОБА_1 закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінчення строків накладення адміністративного стягнення.
ОСОБА_1  визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративні стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік;
Стягнуто з  ОСОБА_1 судовий збір за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665,60 грн.
Не погоджуючись з постановою суду, захисник ОСОБА_2 - адвокат Мамчик Д.О. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову та провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційна скарга обгрунтована тим, що постанова суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що підтверджують вину ОСОБА_1 .
Відомості, зазначені у протоколі про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом не відповідають обставинам справи та не підтверджуються належними доказами, на момент прибуття поліції ОСОБА_1 не перебував у транспортному засобі, а знаходився на вулиці.
Також відсутні докази перебування ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння до ДТП, тоді як він вказував, що вживав алкоголь вже перебуваючи вдома, після того, як залишив автомобіль. 
Крім того, вказує, що відеозапис з окремими файлами суперечить вимогам Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- та кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18 грудня 2018 року № 1026, згідно якої включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища.
Посилається на те, що працівником поліції не було дотримано вимог ст. 256 КУпАП, а саме у протоколі про адміністративне правопорушення кваліфікація дій особи за ч. 1 ст. 130 КУпАП є невірною, викладена суть правопорушення не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Мамчик Д.О. підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.
Заслухавши доповідь судді Саліхова В.В., пояснення ОСОБА_1 та його захисника, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Відповідальність за ст. 124 КпАП України передбачена у зв`язку з порушенням учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Згідно з п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Отже, проходження в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов'язком водія, а не його правом.
Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП до адміністративної відповідальності притягуються особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортними засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
З об'єктивної сторони адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, може проявлятись у відмові особи, яка керує транспортним засобом, на вимогу працівника поліції від проходження в установленому порядку огляду на місці за допомогою спеціальних технічних засобів та/або в закладі охорони здоров`я для визначення стану алкогольного сп`яніння, а суб`єктивна сторона передбачає умисну форму вини.
Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст.266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року №1103.
За правилами ч.ч.2, 3 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Згідно з п.п.2, 6, 7 Інструкції №1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 434203  ОСОБА_1 25.08.2025 о 23 год. 05 хв. керував транспортним засобом «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Якуба Коласа, 8В у м. Києві з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мовлення, нестійка хода, порушення координації рухів. Від проходження огляду у встановленому законодавством порядку на місці, а також у лікаря-нарколога, водій відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушень, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами, а саме:
відомостями, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення;
направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 25 серпня 2025 року;
поясненнями свідка ОСОБА_3 ;
постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА№ 5571713 від 25 серпня 2025 року, згідно якої ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 статті 126 КУпАП;
відеозаписами з бодікамери, які підтверджують виявлення поліцейським ознак алкогольного сп'яніння у водія ОСОБА_1 , вимогу поліцейського пройти у встановленому законом порядку огляд на стан сп`яніння на місці зупинки або в медичному закладі та висловлену відмову ОСОБА_1 від проходження будь-якого огляду на стан сп`яніння.
Під час перегляду відеозапису встановлено, що  ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_1 , допустив дорожньо-транспортну пригоду, пошкодивши транспортний засіб «Daihatsu Sirion», д.н.з. НОМЕР_2 . Під час спілкування з працівниками ОСОБА_1 запропонував чоловіку (власниці автомобіля «Daihatsu Sirion», д.н.з. НОМЕР_2 ), підфарбувати пошкодження на автомобілі, отримані в результаті ДТП, що свідчить про те, що він погодився з фактом дорожньо-транспортної пригоди та керування ним транспортним засобом. На пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку з виявленими ознаками, не погодився пройти огляд ні на місці зупинки, ні в медичному закладі. Після чого, поліцейський повідомив ОСОБА_1 про те, що буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, та в своїй сукупності підтверджують факт порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
ЄСПЛ наголошує, що оцінка доказів є компетенцією національних судів і Суд не підмінятиме власною позицією оцінку фактів, яку їм було надано в межах національного провадження, гарантуючи право на справедливий судовий розгляд. Стаття 6 Конвенції водночас не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або способів їх оцінки, що є предметом регулювання національного законодавства та оцінки національними судами (рішення у справі «Трофимчук проти України» від 28 жовтня 2010 року). Однак вимога справедливості судового розгляду включає дослідження способу, у який було отримано та представлено докази, тому завдання ЄСПЛ полягає, з-поміж іншого, в тому, щоб установити, чи було провадження в цілому, включно зі способом отримання і представлення доказів, справедливим у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.
Конвенція не встановлює норми про докази як такі. Отже, Суд не може, в принципі, виключати, що докази, отримані з порушеннями національного законодавства, можуть бути прийняті до розгляду. Національний суд має оцінити представлені йому докази і вагомість будь-яких доказів, які сторона хоче долучити до справи. Однак Суд має пересвідчитися, чи було провадження в цілому, включаючи спосіб збирання доказів, справедливим, як того вимагає пункт 1 статті 6 (mutatis mutandis рішення у справі «Шенк проти Швейцарії» (Schenk v. Switzerland) від 12 липня 1988 року, серія А № 140, сторінка 29, пункт 46).
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Враховуючи, що суд оцінює докази у їх сукупності, на відеозаписі з нагрудної камери зафіксовано всі події, які необхідні для з`ясування та встановлення дійсних обставин справи, апеляційний суд вважає, що факт порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху  ОСОБА_1 підтверджений належними та допустимими доказами, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Доводи захисника про те, що в матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також перебування його з ознаками алкогольного сп`яніння до ДТП, апеляційний суд вважає безпідставними оскільки вони спростовуються сукупністю наявними у справі доказами, які не спростовані стороною захисту.
Апеляційний суд зауважує, що постановою Святошинського районного суду міста Києва від 09 березня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Судом встановлено обставини щодо дорожньо-транспортної пригоди, порушення ОСОБА_1 п. 10.9 Правил дорожнього руху та доведеність вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 
З огляду на наведене, а також враховуючи, що постанова в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не оскаржується, апеляційний суд вважає, що наявними у справі доказами та встановленими обставинами підтверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.
Доводи сторони захисту про те, що відеозапис з окремими файлами суперечить вимогам Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- та кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18 грудня 2018 року № 1026, згідно якої включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища, апеляційний суд відхиляє, оскільки даним відеозаписом встановлюються необхідні фактичні дані, яким доводяться обставини, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення. На думку апеляційного суду даними положеннями Інструкції регламентується процес виконання поліцейськими своїх службових обов`язків, починаючи із моменту початку їх виконання. Надання суду повного відеозапису, що зафіксований за допомогою нагрудної камери поліцейського, положеннями КУпАП не передбачено. Будь-яких клопотань з даного приводу надання поліцейськими повного відеозапису стороною захисту у ході провадження у цій справі заявлено не було, а мотивів того, яким чином відсутність безперервного відеозапису може вплинути на вирішення питання про винуватість ОСОБА_1 , враховуючи наявність відеозапису із обставинами щодо встановлення ознак сп`яніння та відмови водія пройти огляд, в апеляційній скарзі не наведено.
Твердження про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення кваліфікація дій особи за ч. 1 ст. 130 КУпАП є невірною, викладена суть правопорушення не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, грунтується на невірному тлумаченні норм права. 
Будь-яких порушень норм КУпАП, у тому числі при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, які б стали підставою для скасування постанови суду першої інстанції в частині визнання ОСОБА_1  винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП не встановлено.
Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування оскаржуваної постанови в оскаржуваній частині та закриття провадження в справі про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, захисником не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Таким чином, вищенаведені та усі інші твердження захисника не спростовують вищенаведених висновків суду першої інстанції, а зводяться до суперечливої інтерпретації дійсних обставин справи та відповідних норм чинного законодавства і, на думку апеляційного суду, фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення шляхом закриття провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування в цій частині апеляційним судом не встановлено, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції в оскаржуваній частині - без змін. Постанова суд першої інстанції в частині визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП не оскаржується, тому не була предметом перегляду апеляційним судом в цій частині.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Мамчика Дмитра Олеговича - залишити без задоволення.
Постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 09 березня 2026 року в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя 
Київського апеляційного суду В.В. Саліхов