ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

30 березня 2026 року	Справа №160/690/26 	
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Неклеси О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача-1: Центральної військово-лікарської комісії, відповідача-2: 20 Регіональної військово-лікарської комісії про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду через систему “Електронний суд” надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) до відповідача-1: Центральної військово-лікарської комісії (відповідач-1: Центральної військово-лікарської комісії (далі – відповідач-1, Центральна ВЛК), відповідача-2: 20 Регіональної військово-лікарської комісії (далі – відповідач-2, 20 Регіональна ВЛК), в якій просить суд: 
- визнати протиправною бездіяльність Центральної військово-лікарської комісії (ЄДРПОУ: 08356179) та 20 Регіональної військово-лікарської комісії (26637746) щодо не розгляду скарги ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) про його направлення на проходження військово-лікарської комісії для визначення стану здоров`я щодо придатності до військової служби;
- зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію (ЄДРПОУ: 08356179) та 20 Регіональну військово-лікарську комісю (26637746) розглянути скаргу ОСОБА_1 про його направлення на проходження військово-лікарської комісії для визначення стану його здоров`я щодо придатності несення ним військової служби.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є військовозобов`язаним солдатом (запасу). 18 липня 2025 року позаштатною ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_1 було проведено медичний огляд ОСОБА_1 та на підставі статті 476, 436, 67в, графи II Розкладу хвороб, він визнаний придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони. Не погоджуючись з результатами ВЛК позивач подав скаргу до Центральної військово-лікарської комісії та 20 Регіональної військово-лікарської комісії, в якій просив: скасувати постанову військово-лікарської комісії № 2025-0718-1615-0216-0 від 18 липня 2025 року; призначити та провести повторний медичний огляд відносно нього та винести постанову, якою визнати його непридатним до військової служби. 20 регіональна військово-лікарська комісія повідомила позивача, що надіслала його звернення за належністю. Центральна військово-лікарська комісія надіслала позивачу лист, в якому запропонувала звернутись з наявними медичними документами до начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 або згідно з адміністративно-територіальними зонами відповідальності - до начальника 20 Регіональної ВЛК. Позивач звертає увагу суду на те, що під час проведення військово-лікарської комісії не було прийнято до уваги деякі його захворювання, які він просить врахувати суд, а можливість визнання його непридатним до військової служби прямо передбачена наказом Міністерства Оборони України «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України». На підставі викладеного позивач вважає протиправною бездіяльність відповідачів щодо не розгляду його скарги.
Позовна заява не відповідала вимогам ст. 161 КАС України, тому ухвалою суду від 19.01.2026 року була залишена без руху, з наданням строку для усунення недоліків. На виконання ухвали суду позивач виправив вказані недоліки, згідно заяви від 21.01.2026р. вх.№3782/25.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.01.2026 р. поновлено позивачу строк звернення до суду, відкрито провадження в адміністративній справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. 
Встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідачів.
10.02.2026 року до суду через систему «Електронний суд» від відповідача-2 надійшов відзив, в якому він заперечує проти позову та просить у задоволенні позовних вимог відмовити виходячи з обстави, викладених у відзиві. Відзив обґрунтовано тим, що згідно пункту 3.3 глави 3 розділу І Положення № 402, скарги на дії (бездіяльність) чи постанови ВЛК районних (міських) ТЦК та СІІ подаються за підпорядкованістю до ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , обласних ТЦК та СП, ТЦК та СП Автономної Республіки Крим. У разі незгоди громадянина з рішенням ВЛК при районному (міському) ТЦК та СП на підставі його заяви громадянин направляється для проходження ВЛК при обласному (Київському та Севастопольському міських) ТЦК та СП. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання. Рішенням штатної ВЛК може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд. Отже, ВЛК надано виключне право встановлення причинного зв`язку захворювань, травм, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців та вибір формулювань в яких приймаються постанови ВЛК. Жоден інший орган влади не може брати на себе відповідні повноваження. Питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями військово-лікарської комісії, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу. Надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступень придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду. Крім того, згідно з усталеною судовою практикою, при розгляді по суті спору у справах, у яких оспорюються рішення ВЛК, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певної постанови, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності постанови ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Отже, суди вправі перевіряти законність постанови ВЛК лише в межах дотримання процедури її прийняття. Відповідач-2 вважає, що діяв у відповідності до приписів частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України - на підставі, у межах повноважень та у спосіб, іцо визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Відповідно до ч. 5 ст. 18 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їх офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Відповідно до п. 37 підрозділу 2 розділу III Положення "Про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи" підсистема "Електронний суд" забезпечує можливість автоматичного надсилання матеріалів справ в електронному вигляді до Електронних кабінетів учасників справи та їхніх повірених.
Відповідно до п. 17 підрозділу 1 розділу III Положення "Про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи" особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Як вбачається з матеріалів справи, Центральна ВЛК зареєстрована в Електронному кабінеті Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи". 
Ухвала суду від 26.01.2026 року, якою відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи була направлена та доставлена до електронного кабінету відповідача 1 26.01.2026 року 21:11, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.
Копія позовної заяви та додатками була направлена та доставлена до електронного кабінету відповідача 1 13.01.2026 року 15:09, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.
Станом на 30.03.2026 року (з урахуванням строку на поштове відправлення), відзив від відповідача 1 до суду не надходив. 
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , військовозобов`язаний солдат резерву, має відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.1 ч.3 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
18 липня 2025 року позаштатною ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_6 ) було проведено медичний огляд позивача, за результатом якого складено довідку військово-лікарської комісії (далі – ВЛК) №2025-0718-1615-0216-0 від 18.07.2025 року. Згідно з інформацією наведеною у довідці ВЛК, позивачу встановлено наступні діагнози: Бронхіальна астма, персистуючий перебіг, стан неповного астма контролю. ДН II ступеню. Хронічний комбінований геморой III ступеню. Сечокам`яна хвороба, хронічний пієлонефрит. На підставі статті 47б, 43б, 67в графи II Розкладу хвороб, Придатний до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.
Не погоджуючись із довідкою ВЛК №2025-0718-1615-0216-0 від 18.07.2025 року позивач звернувся до Центральної військово-лікарської комісії та 20 Регіональної військово-лікарської комісії із скаргою, в якій просив:
- скасувати Постанову військово-лікарської комісії № 2025-0718-1615-0216-0 від 18 липня 2025 року;
- призначити та провести повторний медичний огляд відносно ОСОБА_1 ;
- винести Постанову, якою визнати ОСОБА_1 непридатним до військової служби.
Листом 20 Регіональної військово-лікарської комісії №1854/8376 від 15.11.2025 року позивача було повідомлено про розгляд його скарги від 31.10.2025 стосовно проходження огляду військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_6 . У листі зазначено, що згідно пункту 3.3. глави 3 розділу І Положення про військово- лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 (зі змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800, скарги на дії (бездіяльність) чи постанови ВЛК районних (міських) ТЦК та СП подаються за підпорядкованістю до ВЛК обласних ТЦК та СП. Враховуючи зазначене, та на виконання вимог окремого доручення начальника комісії - голови військово-лікарської комісії Центральної військово- лікарської комісії Збройних Сил України від 11.01.2024 року №598/695, звернення щодо військовозобов`язаного ОСОБА_1 , 1982 р. н., направляється за належністю для подальшого розгляду та прийняття обґрунтованого рішення.
Центральна військово-лікарська комісія, листом №598/4/27317 від 07.11.2025 року, повідомила позивача про розгляд його звернення, в межах компетенції, щодо скасування постанови ВЛК №2025-0718-1615-0216-0 від 18.07.2025. 
За результатами розгляду звернення, позивача повідомлено, що відповідно до вимог глави 3 розділу І Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.20081109/15800, зі змінами, військовослужбовців та інших осіб, указаних у пункті 1.2 глави 1 розділу І цього Положення, їх права, порядок та строки розгляду пропозицій, заяв та скарг, а також обов`язки штатних ВЛК щодо розгляду звернень регулюються Законом України "Про звернення громадян", Інструкцією про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 28 грудня 2016 року №735, зареєстрованою у Міністерстві юстиції у країни 23 січня 2017 року за №94/29962. 
Скарги до штатних ВК подаються в строк, визначений Законом України "Про звернення громадян".
Скарги на дії (бездіяльність) чи постанови позаштатних ВЛК подаються до штатних ВЛК згідно з адміністративно-територіальними зонами відповідальності, наведеними у додатку 2 до наказу Міністерства оборони України від 16 листопада 2016 року №608 "Про затвердження адміністративно-територіальних зон відповідальності закладів охорони здоров`я Збройних Сил У країни за організацію медичного забезпечення". 
Штатні ВЛК перевіряють відповідність прийнятих позаштатними ВЛК постанов встановленому діагнозу та вимогам цього Положення, на підставі доданих до звернення оригіналів медичних документів або належним чином завірених їх копій. Скарги на дії (бездіяльність) чи постанови ВЛК районних (міських) ТЦК та СП подаються за підпорядкованістю до ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , обласних ТЦК та СП, ТЦК та СП Автономної Республіки Крим. У разі незгоди громадянина з рішенням ВЛК при районному (міському) ТЦК та СП на підставі його заяви громадянин направляється для проходження ВЛК при обласному (Київському та Севастопольському міських) ТЦК та СП. 
Дії (бездіяльність), рішення, постанови, прийняті ВЛК обласних (Київського міського, ІНФОРМАЦІЯ_4 , ТЦК та СП Автономної Республіки Крим, оскаржуються в штатних ВЛК або у судовому порядку. Дії (бездіяльність), рішення, прийняті за результатами розгляду звернень ВЛК регіону, оскаржуються в ЦВЛК. У разі визнання штатною ВЛК заяви чи скарги щодо перегляду (відміни, скасування) постанови ВЛК обґрунтованою, ВЛК штатної ВЛК переглядає оскаржувану постанову ВЛК або приймає- рішення, про направлення на контрольне обстеження та медичний огляд ВЛК.
Таке рішення є обов`язковим до виконання та має бути реалізовано не пізніше ніж в місячний строк з дати прийняття. 
У разі визнання штатною ВЛК звернення необґрунтованим, воно повертається заявнику (скаржнику) з відповідними визначений Законом України "Про звернення громадян", роз`ясненнями, у строк, визначений Законом України «Про звернення громадян».
У разі прийняття рішення про направлення на контрольне обстеження та медичний огляд, військовослужбовці та інші особи, зазначені у пункті 1.2 глави 1 цього розділу, направляються для проходження медичного огляду до іншої ВЛК, ніж та, постанова якої оскаржується. 
У разі якщо штатна ВЛК визнає постанову позаштатної ВЛК обґрунтованою або визначає відсутність підстав для направлення заявника на повторний (контрольний) медичний огляд ВЛК, штатна ВЛК надає заявнику відповідне роз`яснення, оформлене листом.
Враховуючи зазначене вище, позивачу запропоновано звернутись з наявними медичними документами до начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , або згідно з адміністративно-територіальними зонами відповідальності, наведеними у додатку 2 до наказу Міністерства оборони України від 16 листопада 2016 року №608 "Про затвердження адміністративно-територіальних зон відповідальності закладів охорони здоров`я Збройних Сил України за організацію медичного забезпечення" до начальника 20 Регіональної ВЛК за адресом (вул. Грушевського,65, м. Дніпро, 49000). 
Вважаючи протиправною бездіяльність Центральної військово-лікарської комісії та 20 Регіональної військово-лікарської комісії щодо не розгляду скарги ОСОБА_1 про його направлення на проходження військово-лікарської комісії для визначення стану здоров`я щодо придатності до військової служби, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.ч. 1 - 3 ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.
Відповідно до статті 65 Конституції України Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" (затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ) в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово було продовжено та який діє до сьогоднішнього часу.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року, №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. 
Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Згідно з ч.1 ст.39 Закону №2232-ХІІ призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року № 3543-ХІІ (далі - Закон №3543-ХІІ). На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації.
Відповідно до ч.1 ст.5 Закону №3543-ХІІ організація здійснення заходів з мобілізаційної підготовки та мобілізації і контроль за здійсненням цих заходів в органах державної влади, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, які мають мобілізаційні завдання (замовлення), покладаються на їх мобілізаційні підрозділи або призначених працівників з питань мобілізаційної роботи.
Частиною 5 статті 22 Закону №3543-ХІІ визначено, що призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.
Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 року №402, відповідно до частини тринадцятої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи, було затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення №402, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Пунктом 1.2 глави 1 розділу I Положення №402 визначено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби, служби у військовому резерві військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям. 
Військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців, які проходять базову військову службу); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби; 
визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ;
встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які призвели до смерті військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби.
Пунктом 1.1 глави 1 розділу ІI Положення №402 визначено, що медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону (далі - інші військові формування), у мирний час та під час дії особливого періоду. При встановленні діагнозу насамперед враховуються результати фізикального обстеження та спеціальних досліджень. Якщо дані попередньої медичної документації не співпадають з результатами актуального обстеження, проводиться спільний огляд (консиліум) за участі провідних (головних) медичних фахівців, під час якого може прийматись рішення про неврахування контраверсійних результатів попередніх досліджень (документів, виписок, заключень тощо) та госпіталізацій при винесенні експертного рішення. 
Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема: до військової служби призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти).
Відповідно до пункту 2.1 глави 2 розділу І Положення №402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.
ВЛК приймають постанови у тому числі на виїзних засіданнях та, в окремих випадках (лікування за кордоном) - дистанційно.
Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Згідно з пунктом 3.1 глави 3 Розділу І Положення №402 вимоги до звернення військовослужбовців та інших осіб, указаних у пункті 1.2 глави 1 розділу I цього Положення, їх права, порядок та строки розгляду пропозицій, заяв та скарг, а також обов`язки штатних ВЛК щодо розгляду звернень регулюються Законом України «Про звернення громадян», Інструкцією про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 28 грудня 2016 року № 735, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 23 січня 2017 року за № 94/29962.
Пунктом 3.2 глави 3 Розділу І Положення №402 визначено, що скарги до штатних ВЛК подаються в строк, визначений Законом України «Про звернення громадян».
Відповідно до пункту 3.3 глави 3 Розділу І Положення №402 скарги на дії (бездіяльність) чи постанови позаштатних ВЛК подаються до штатних ВЛК згідно з адміністративно-територіальними зонами відповідальності, наведеними у додатку 2 до наказу Міністерства оборони України від 16 листопада 2016 року № 608 «Про затвердження адміністративно-територіальних зон відповідальності закладів охорони здоров`я Збройних Сил України за організацію медичного забезпечення».
Штатні ВЛК перевіряють відповідність прийнятих позаштатними ВЛК постанов встановленому діагнозу та вимогам цього Положення, на підставі доданих до звернення оригіналів медичних документів або належним чином завірених їх копій.
Скарги на дії (бездіяльність) чи постанови ВЛК районних (міських) ТЦК та СП подаються за підпорядкованістю до ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , обласних ТЦК та СП, ТЦК та СП Автономної Республіки Крим. У разі незгоди громадянина з рішенням ВЛК при районному (міському) ТЦК та СП на підставі його заяви громадянин направляється для проходження ВЛК при обласному (Київському та Севастопольському міських) ТЦК та СП.
Дії (бездіяльність), рішення, постанови, прийняті ВЛК обласних (Київського міського, ІНФОРМАЦІЯ_4 , ТЦК та СП Автономної Республіки Крим, оскаржуються в штатних ВЛК або у судовому порядку.
Дії (бездіяльність), рішення, прийняті за результатами розгляду звернень ВЛК регіону, оскаржуються в ЦВЛК.
Згідно з пунктом 3.4 глави 3 Розділу І Положення №402 у разі визнання штатною ВЛК заяви чи скарги щодо перегляду (відміни, скасування) постанови ВЛК обґрунтованою, ВЛК штатної ВЛК переглядає оскаржувану постанову ВЛК або приймає рішення про направлення на контрольне обстеження та медичний огляд ВЛК.
Таке рішення є обов`язковим до виконання та має бути реалізовано не пізніше ніж в місячний строк з дати прийняття.
У разі визнання штатною ВЛК звернення необґрунтованим, воно повертається заявнику (скаржнику) з відповідними роз`ясненнями, у строк, визначений Законом України «Про звернення громадян».
У разі прийняття рішення про направлення на контрольне обстеження та медичний огляд, військовослужбовці та інші особи, зазначені у пункті 1.2 глави 1 цього розділу, направляються для проходження медичного огляду до іншої ВЛК, ніж та, постанова якої оскаржується.
У разі якщо штатна ВЛК визнає постанову позаштатної ВЛК обґрунтованою або визначає відсутність підстав для направлення заявника на повторний (контрольний) медичний огляд ВЛК, штатна ВЛК надає заявнику відповідне роз`яснення, оформлене листом.
Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору у цій справі є бездіяльність Центральної військово-лікарської комісії та 20 Регіональної військово-лікарської комісії щодо не розгляду скарги ОСОБА_1 на довідку від 18.07.2025 року №2025-0718-1615-0216-0, з підстав не розгляду його скарги по суті та не врахування ВЛК всіх хвороб, які на думку позивача повинні бути враховані. 
Отже, беручи до уваги сутність спірних правовідносин, суд, при розв`язанні цього спору, у першу чергу повинен перевірити дотримання Центральною ВЛК та 20 Регіональною ВЛК порядку розгляду скарги ОСОБА_1 на постанову позаштатної ВЛК, оформлену довідкою від 18.07.2025 року №2025-0718-1615-0216-0, та основних вимог законодавства, що регулює відповідну сферу, тоді як вирішення питань щодо ступеня придатності особи до військової служби є дискреційним повноваженням відповідних комісій, яке суд не може перебирати на себе.
З матеріалів справи встановлено, що 18 липня 2025 року позаштатною ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_6 було проведено медичний огляд позивача, за результатом якого складено довідку ВЛК №2025-0718-1615-0216-0 від 18.07.2025 року, за висновками якої позивач визнаний придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.
Не погоджуючись із довідкою ВЛК №2025-0718-1615-0216-0 від 18.07.2025 року позивач звернувся до Центральної військово-лікарської комісії та 20 Регіональної військово-лікарської комісії із скаргою, в якій просив:
- скасувати Постанову військово-лікарської комісії № 2025-0718-1615-0216-0 від 18 липня 2025 року;
- призначити та провести повторний медичний огляд відносно ОСОБА_1 ;
- винести Постанову, якою визнати ОСОБА_1 непридатним до військової служби.
Листом 20 Регіональної військово-лікарської комісії №1854/8376 від 15.11.2025 року позивача було повідомлено, що згідно пункту 3.3. глави 3 розділу І Положення №402 скарги на дії (бездіяльність) чи постанови ВЛК районних (міських) ТЦК та СП подаються за підпорядкованістю до ВЛК обласних ТЦК та СП. Враховуючи зазначене, та на виконання вимог окремого доручення начальника комісії - голови військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 11.01.2024 року №598/695, звернення щодо військовозобов`язаного ОСОБА_1 , 1982 р. н., було направлено за належністю для подальшого розгляду та прийняття обґрунтованого рішення.
Центральна військово-лікарська комісія, листом №598/4/27317 від 07.11.2025 року, за результатами розгляду звернення позивача, запропонувала йому звернутись з наявними медичними документами до начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , або згідно з адміністративно-територіальними зонами відповідальності, наведеними у додатку 2 до наказу Міністерства оборони України від 16 листопада 2016 року №608 "Про затвердження адміністративно-територіальних зон відповідальності закладів охорони здоров`я Збройних Сил України за організацію медичного забезпечення" до начальника НОМЕР_2 Регіональної ВЛК за адресом (вул. Грушевського, 65, м. Дніпро, 49000). 
Отже, за результатом розгляду скарги позивача на постанову позаштатної ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_6 , оформлену довідкою від 18.07.2025 року №2025-0718-1615-0216-0, ні 20 регіональна ВЛК, ні Центральна ВЛК не розглянули скаргу позивача по суті.
Водночас, як вірно зазначила Центральна ВЛК у листі №598/4/27317 від 07.11.2025 року, відповідно до пункту 3.3 глави 3 Розділу І Положення №402 скарги на дії (бездіяльність) чи постанови позаштатних ВЛК подаються до штатних ВЛК згідно з адміністративно-територіальними зонами відповідальності, наведеними у додатку 2 до наказу Міністерства оборони України від 16 листопада 2016 року № 608 «Про затвердження адміністративно-територіальних зон відповідальності закладів охорони здоров`я Збройних Сил України за організацію медичного забезпечення».
Штатні ВЛК перевіряють відповідність прийнятих позаштатними ВЛК постанов встановленому діагнозу та вимогам цього Положення, на підставі доданих до звернення оригіналів медичних документів або належним чином завірених їх копій.
Скарги на дії (бездіяльність) чи постанови ВЛК районних (міських) ТЦК та СП подаються за підпорядкованістю до ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , обласних ТЦК та СП, ТЦК та СП Автономної Республіки Крим. У разі незгоди громадянина з рішенням ВЛК при районному (міському) ТЦК та СП на підставі його заяви громадянин направляється для проходження ВЛК при обласному (Київському та Севастопольському міських) ТЦК та СП.
Тобто, виходячи із приписів пункту 3.3 глави 3 Розділу І Положення №402, скарга позивача та постанову позаштатної ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_6 може бути подана або до штатної ВЛК згідно з адміністративно-територіальними зонами відповідальності, наведеними у додатку 2 до наказу Міністерства оборони України від 16 листопада 2016 року № 608 «Про затвердження адміністративно-територіальних зон відповідальності закладів охорони здоров`я Збройних Сил України за організацію медичного забезпечення», в розглядуваному випадку - 20 Регіональна ВЛК, або до обласного ТЦК та СП, в розглядуваному випадку - ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Отже, дії Центральної ВЛК по наданню позивачу рекомендацій щодо звернення з відповідною скаргою за належністю – до 20 Регіональної ВЛК або до ІНФОРМАЦІЯ_2 , у повній мірі відповідає приписам чинного законодавства, а тому суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача спрямованих до Центральної ВЛК.
Тоді як, 20 регіональна військово-лікарська комісія, зазначаючи у листі №1854/8376 від 15.11.2025 року про направлення за належністю скаргу позивача для подальшого розгляду та прийняття обґрунтованого рішення, не розглянувши скаргу по суті, фактично проігнорувала приписи абзаців 1-2 пункту 3.3 глави 3 Розділу І Положення №402, відповідно до яких скарги на дії (бездіяльність) чи постанови позаштатних ВЛК подаються до штатних ВЛК згідно з адміністративно-територіальними зонами відповідальності та штатні ВЛК перевіряють відповідність прийнятих позаштатними ВЛК постанов встановленому діагнозу та вимогам цього Положення, на підставі доданих до звернення оригіналів медичних документів або належним чином завірених їх копій.
Наведені обставини, свідчать про протиправну бездіяльність 20 Регіональної ВЛК щодо не розгляду по суті скарги ОСОБА_1 на постанову позаштатної ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_6 , оформлену довідкою від 18.07.2025 року №2025-0718-1615-0216-0.
Слід зазначити, що здійснюючи судочинство Європейський суд неодноразово аналізував наявність, межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини від 17.12.2004 року у справі «Педерсен і Бодсгор проти Данії» зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї. Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.
Враховуючи те, що вирішення питань щодо ступеня придатності особи до військової служби є дискреційним повноваженням відповідних комісій, яке суд не може перебирати на себе, беручи до уваги предмет спору (спірною є бездіяльність відповідачів щодо не розгляду його скарги), доводи позивача щодо необхідності врахування судом при вирішенні цього спору його хвороб, які не були враховані ВЛК, суд вважає необґрунтованими та безпідставними, а тому відхиляє їх.
З огляду на встановлені обставини справи та норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про протиправність бездіяльності 20 Регіональної військово-лікарської комісії щодо не розгляду скарги ОСОБА_1 про його направлення на проходження військово-лікарської комісії для визначення стану здоров`я щодо придатності до військової служби.
Отже, з метою належного захисту порушених прав позивача виникає необхідність зобов`язати 20 Регіональну військово-лікарську комісію розглянути скаргу ОСОБА_1 про його направлення на проходження військово-лікарської комісії для визначення стану його здоров`я щодо придатності до несення ним військової служби.
Інші доводи учасників справи не є юридично значимими та не впливають на висновки суду.
Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Окрім того, що згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 статті 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно з ч. 1ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
У відповідності до ч. 1 і ч. 2 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на встановлені обставини справи та беручи до уваги норми чинного законодавства, якими врегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 2129,92 грн., що підтверджується наявною у матеріалах справи копією квитанції ІD: 7912-4581-6797-4979.
Оскільки позовну заяву задоволено частково, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань 20 Регіональної військово-лікарської комісії у розмірі 1064,96 грн.
Керуючись статтями 2, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 257, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до відповідача-1: Центральної військово-лікарської комісії, відповідача-2: 20 Регіональної військово-лікарської комісії про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність 20 Регіональної військово-лікарської комісії (26637746) щодо не розгляду скарги ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) про його направлення на проходження військово-лікарської комісії для визначення стану здоров`я щодо придатності до військової служби.
Зобов`язати 20 Регіональну військово-лікарську комісію (26637746) розглянути скаргу ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) про його направлення на проходження військово-лікарської комісії для визначення стану його здоров`я щодо придатності до несення ним військової служби.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань 20 Регіональної військово-лікарської комісії (код ЄДРПОУ 26637746) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1064 (одна тисяча шістдесят чотири) грн. 96 коп.
Звернути увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
У зв`язку з перебуванням судді у відпустці, повний текст рішення складено та підписано 30.03.2026 року.

Суддя О.М. Неклеса