Справа № 591/10182/25
Провадження № 2/591/2483/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 березня 2026 року м. Суми
Зарічний районний суд м. Суми в складі: головуючого судді Косар А. І.
за участю:
секретаря судового засідання Шпаченка М. В. 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження
з повідомленням сторін

цивільну судову справу № 591/10182/25

сторони та інші учасники справи:
позивач ОСОБА_1 
відповідач ОСОБА_2 
про зменшення розміру аліментів
та установив:
У вересні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Зарічного районного суду м. Суми з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, та просить зменшити розмір стягуваних аліментів, що стягуються на підставі Заочного рішення Зарічного районного суду м. Суми від 04.12.2014 у справі №591/8575/14-ц з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до його повноліття, до 1/6 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до його повноліття.
Вимоги мотивує тим, що у нього ІНФОРМАЦІЯ_2 народився другий син ОСОБА_4 , на якого за рішенням суду, яке не набрало законної сили, з нього стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_5 у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
З 22.10.2023 позивач проходить військову службу і не займається підприємницькою діяльністю. З березня 2025 року перебуває на лікуванні у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з проходженням військової служби, двічі переніс складні операції, надалі потребує лікування та реабілітації, тому зазнає значних фінансових витрат. Єдиним джерелом доходів є заробітна плата у військовій частині, яка з огляду на теперішній стан здоров`я та лікування, відсутність «бойових» доплат в останні понад півроку, є вкрай незначною, в рази меншою тієї, яка була до цього, і фактично її не вистачає на утримання дітей, його самого та лікування. Через це також вимушено зменшились витрати на утримання сина ОСОБА_5 . Стягнення з нього аліменти на двох дітей у розмірі частини заробітку, що є надмірними, ставить його у скрутне матеріальне становище, не дає можливості утримувати дітей та його на мінімальному рівні. 
З поданого відповідачем відзиву слідує, що вона заперечує проти зменшення розміру аліментів на дитину. Зазначає, що двічі відмовлялась від заборгованості по аліментам на сина. Відповідач має у м. Вінниці ресторани, магазини та спортзал, тому повинен платити аліменти.
Правом відповіді на відзив позивач не скористався. 
Рух справи
19 вересня 2025 року Ухвалою суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у судовій справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 
24.11.2025 на електронну пошту суду відповідач подала письмові пояснення, за змістом відповідають відзиву на позов.
В судове засідання сторони не з`явились. В матеріалах справи наявні заяви про розгляд справи у їх відсутність.
На стадії ухвалення судового рішення оголошено перерву.
Фактичні обставини, встановлені судом

Заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 04.12.2014 у справі №591/8575/14-ц з ОСОБА_1  на користь  ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до його повноліття, починаючи стягнення з 17 листопада 2014 р.

ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_4 , його батьками записані  ОСОБА_4  та ОСОБА_6 , що підтверджено свідоцтвом про народження.

З медичної документації слідує, що Позивач з травня 2022 року призваний у Збройні Сили України, офіцер управління, перебував на лікуванні і його захворювання, пов`язане з проходженням військової служби. 

Мотиви, з яких виходить Суд, та застосовані норми права

Ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до чч. 1-2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до стст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз змісту даної норми дає підстави для висновку, що зміна розміру аліментів у бік зменшення можлива за обов`язкової сукупності наступних обставин.

По-перше, відбулася зміна матеріального стану платника, в результаті якого у нього погіршився матеріальний стан (зменшився його дохід чи у його розпорядженні залишається менша сума грошових коштів, чи виникли грошові зобов`язання, які потребують додаткових матеріальних витрат тощо), або змінився сімейний стан (одруження, народження дітей, поява інших утриманців тощо).

По-друге, такі зміни у матеріальному стані платника аліментів мають бути істотними.

По-третє, вказані обставини мають виникнути виключно після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів, оскільки презюмується, що при визначенні аліментів суд встановлює дійсні обставини, в тому числі передбачені ст. 182 СК України щодо наявності утриманців тощо, які необхідні для визначення розміру аліментів.

Отже, конструкція зазначеної ст. 192 СК України визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14.12.2022 у справі № 727/1599/22, провадження № 61-7814св22 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/108059370).
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (чч. 1-2 ст. 77 ЦПК України).

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до положень частини третьої статті 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Ч. 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Крім того, суд вважає за можливе взяти до уваги наступне.

Особливості нарахування і стягнення аліментів з військовослужбовців.

Склад і порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовців дещо відрізняється від заробітної плати, що тягне за собою деякі нюанси розрахунку й утримання податків та зборів, визначення бази для утримання аліментів. 

Отже, по-перше, військовослужбовець може сплачувати аліменти у добровільному порядку. Враховуючи статус особи, яка знаходиться у специфічних умовах проходження військової служби, це здійснюється у порядку, звичному для цих відносин на підставі рапорту (ст. 187 СК України) , у якому зазначаються такі відомості: П. І. Б. отримувача аліментів, його місце проживання, відомості про дитину, на яку сплачуються аліменти (ім`я і дата народження) , розмір і строк сплати аліментів, банківські реквізити для їх отримання (за наявності такого рахунка в отримувача) . Військовослужбовець може в будь-який час подати новий рапорт зі змінами розміру й отримувача аліментів. 

По-друге, військовослужбовець може сплачувати аліменти за цивільно-правовим договором, складеним між батьками і нотаріально завіреним (ст. 189 СК України). У договорі обов`язково прописується розмір аліментів і строки їх виплати. 

По-трете, військовослужбовець може сплачувати аліменти у примусовому порядку за рішенням суду на підставі постанови державного чи приватного виконавця, що надходять до військової частини, де визначено, на користь кого, у якому розмірі і до якого періоду (віку дитини) проводиться утримання аліментів (на практиці це найбільш вживаний вид утримання) . Свою специфіку має й облік щодо сплати аліментів у військових частинах. 

Усі вищезгадані документи, які є підставами для утримання аліментів, реєструються в діловодстві військової частини і передаються до фінансово-економічної (бухгалтерської) служби для проведення розрахунків з утримання аліментів. 

Крім того, ці документи відображаються в розділі 2 Книги грошових утримань і стягнень (наведена в додатку 2 до Інструкції, затвердженого наказом Міноборони № 905 від 19.12.2014) , в якій зазначаються наступні дані: - підстава для утримання аліментів: номер, дата і реєстраційний номер документа (рапорт, договір, найменування суду, що ухвалив рішення, номер судової справи, виконавчий лист тощо) ; - посада, військове звання, П. І. Б. військовослужбовця-платника аліментів; - розмір утримання, кому перераховується, стосовно яких осіб проводиться утримання (із зазначенням дат народження дітей) , строк утримання, наявність заборгованості та інші дані, необхідні для розрахунку аліментів. 

Також в цій Книзі ведеться оперативний щомісячний облік утримання аліментів і відображаються: період, сума грошового забезпечення, з якої утримуються аліменти, розмір утриманих аліментів (із зазначенням номера видаткової відомості) , сума, перерахована отримувачеві аліментів, і залишок заборгованості (за її наявності) . Підсумки за утриманими і перерахованими аліментами підбиваються щоквартально і за рік. Після реєстрації постанови державного виконавця, заяви, договори, на підставі яких з військовослужбовців утримуються аліменти, зберігаються в тому ж порядку, що й інші документи. При переведенні військовослужбовця-платника аліментів на нове місце служби начальник фінансово-економічної служби (головний бухгалтер) у триденний строк зобов`язаний повернути державному виконавцеві виконавчий лист із позначкою про нове місце служби військовослужбовця та повідомити про це переведення отримувача аліментів. 

У разі звільнення військовослужбовця із ЗСУ та в інших випадках, коли він втрачає право на отримання грошового забезпечення, державному виконавцеві повертається виконавчий лист з позначкою про те, що нове місце проживання такого військовослужбовця не відоме, або зазначенням військкомату, до якого військовослужбовець направлений для взяття на облік після звільнення. Одночасно ці дані повідомляються й отримувачеві аліментів. У такому ж порядку отримувача аліментів інформують про припинення утримання аліментів у добровільному порядку або на підставі договору при переведенні на нове місце служби або звільненні із ЗСУ. Усі дані про те, що військовослужбовець є платником аліментів, фіксуються у грошовому атестаті, який видається при вибутті з військової частини та служить підставою для зарахування на грошове забезпечення за новим місцем служби. В атестаті зазначаються: розмір утримання, останній місяць, за який утримані аліменти, та дата їх перерахування отримувачеві. Як варіант організації аналітичного обліку утримання аліментів із грошового забезпечення військовослужбовця у військових частинах також застосовується ведення обліку розрахунків за аліментами в електронному вигляді в картці, яку після закінчення року можна роздрукувати та додати до виконавчого листа. Така картка буде в нагоді і при складанні звіту за виконавчим листом для виконавчої служби, який, за загальним правилом, подається кожні 6 місяців. 

Що стосується складових грошового забезпечення, які враховуються при утриманні аліментів з військовослужбовців. 
Тут перш за все слід звернути увагу на Перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, наведено в додатку до постанови Кабінету Міністрів України № 146 від 26.02.1994, а саме: 
1. Утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з: 1) основної заробітної плати за посадовим окладом, тарифною ставкою, відрядними розцінками тощо; 2) усіх видів доплат і надбавок до заробітної плати; 3) грошових і натуральних премій; 4) оплати за надурочну роботу, за роботу в святкові, неробочі та вихідні дні; 5) заробітної плати, що зберігається під час відпустки, а також з одержуваної при звільненні компенсації за невикористану протягом кількох років відпустку; 6) заробітної плати, що зберігається під час виконання державних і громадських обов`язків, та в інших випадках збереження середньої заробітної плати; 7) винагороди за загальні річні підсумки роботи підприємств та організацій; 8) винагороди, що виплачується штатним літературним працівникам газет, журналів, агентств друку, радіо, телебачення із фонду літературного гонорару, а також нештатним літературним працівникам, що підлягають державному соціальному страхуванню; 9) одноразової винагороди (відсоткових надбавок) за вислугу років; 10) допомоги по державному соціальному страхуванню, а також з допомоги по тимчасовій непрацездатності, що встановлені в колективних сільськогосподарських підприємствах; 11) доплат до допомоги по державному соціальному страхуванню, виплачуваних за рахунок підприємств, установ, організацій; 12) сум, виплачуваних для відшкодування збитків у зв`язку з втратою працездатності внаслідок каліцтва або іншого пошкодження здоров`я, за винятком сум для відшкодування витрат на догляд за ними, на додаткове харчування, санаторно-курортне лікування (включаючи оплату проїзду) і протезування потерпілих; 13) допомоги по безробіттю; 14) одержуваної пенсії, за винятком надбавок до пенсії, що виплачуються особам з інвалідністю першої групи на догляд за ними, а також надбавок, що виплачуються непрацюючим пенсіонерам на утримання непрацездатних членів сім`ї, що належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб ; 14-1) державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства, призначеної відповідно до Закону України Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю ; 15) стипендій, виплачуваних студентам в період навчання у вищих навчальних закладах, учням професійних навчально-виховних закладів та слухачам навчальних закладів підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів; 16) доходів від підприємницької діяльності, селянських (фермерських) господарств, кооперативів, об`єднань громадян, а також доходів, що припадають на частку платника аліментів від присадибної ділянки або підсобного господарства; 17) усіх видів заробітку, одержуваного адвокатами за роботу в юридичних консультаціях; 18) плати, отриманої за передачу в оренду земельної ділянки або земельної частки (паю) ; 19) інших видів заробітку. 

2. З членів колективних сільськогосподарських підприємств утримання аліментів має провадитися з сум, одержуваних за роботу в цих господарствах (включаючи вартість натуральних видач). 

3. З письменників, композиторів, художників та інших творчих працівників утримання аліментів провадиться з сум авторського гонорару і винагороди, одержуваної за публічне виконання творів, а з тих, що одержують заробітну плату, - із заробітної плати. З позаштатних лекторів - з оплати, одержуваної за читання лекцій.

4. З членів кооперативів, спільних підприємств утримання аліментів провадиться з усіх видів заробітку, одержуваного за роботу в кооперативі чи спільному підприємстві (в тому числі із заробітку у валюті). 

5. З фермерів та осіб, які працюють у сільському господарстві за сімейним підрядом, утримання аліментів провадиться після реалізації продукції з власного господарства в кінці року.

6. З осіб, що відбувають покарання на виправних роботах, аліменти утримуються із загальної суми заробітку без врахування утримань, передбачених вироком або постановою суду.

7. До всієї заробітної суми, з якої відраховуються аліменти з осіб, що відбувають покарання в установах виконання покарання, а також з осіб, що перебувають у наркологічних відділеннях психіатричних диспансерів, лікарень та на підприємствах, включається та частина суми, що стягується для покриття витрат на утримання цих осіб у вказаній установі. 
8. З військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів внутрішніх справ, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, БЕБ, служби цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби, співробітників Служби судової охорони утримання аліментів провадиться з усіх видів грошового забезпечення, інших виплат, установлених законодавством, зокрема додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану, крім грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та інших випадків, передбачених законом. 

9. З осіб, які працюють в установах України за кордоном, аліменти утримуються із заробітку, одержуваного в Україні в національній валюті.

10. З осіб, які працюють і одержують заробіток (дохід) тільки за кордоном у державі, з якою Україна не уклала договору про надання правової допомоги, розмір аліментів обчислюється виходячи із розміру середньої заробітної плати працівника для місцевості, де мешкали такі особи до від`їзду за кордон. У разі надання такими особами відомостей про свій заробіток (дохід) аліменти обчислюються виходячи із розміру заробітку (доходу) , отриманого ними за кордоном. 10-1. З осіб, які працюють і одержують заробіток (дохід) тільки за кордоном у державі, з якою Україна уклала договір про надання правової допомоги, аліменти обчислюються і стягуються у визначеному законодавством порядку.

11. Аліменти з осіб, що одержують заробітну плату як у гривнях, так і у валюті на підприємствах, в установах, організаціях, розташованих на території України, утримуються бухгалтеріями (розрахунковими відділами) за місцем роботи у розмірах, встановлених рішеннями судів, як із гривень, так і з валюти. 

12. Утримання аліментів не провадиться з: 1) вихідної допомоги при звільненні і сум неоподаткованого розміру матеріальної допомоги; 2) компенсації працівникові за невикористану відпустку, крім випадків, коли особа при звільненні одержує компенсацію за відпустку, не використану протягом кількох років; 3) допомоги на лікування; 4) допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами; 5) компенсаційних виплат при відрядженнях і переведенні на роботу в іншу місцевість; 6) польового забезпечення, надбавок до заробітної плати й інших сум, які виплачуються замість добових і квартирних; 7) компенсаційних сум, які виплачуються за амортизацію інструментів і зношеність одягу; 8) матеріальної допомоги осіб, які втратили право на допомогу по безробіттю; 9) вартості безкоштовного надання квартир та комунальних послуг; 10) одноразової допомоги при народженні дитини; 11) державної допомоги на поховання; 12) допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку; 13) допомоги на дітей, які перебувають під опікою чи піклуванням; 14) допомоги малозабезпеченим сім`ям з дітьми; 15) соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям; 16) державної соціальної допомоги на дітей з інвалідністю, а також надбавки на догляд за особою з інвалідністю з дитинства та дитиною з інвалідністю, що передбачені Законом України Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю ; 17) допомоги по тимчасовій непрацездатності по догляду за хворою дитиною віком до 14 років; 18) тимчасової державної допомоги, якщо місце проживання батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину; 19) субсидій готівкою для відшкодування витрат на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива; 20) щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства громадян, які проживають на територіях радіоактивного забруднення; 21) вартості речового, продовольчого забезпечення або його грошової компенсації; 22) дотацій на обіди, вартості путівок до санаторіїв і будинків відпочинку, що надаються за рахунок коштів підприємств та організацій; 23) базової соціальної допомоги, наданої відповідно до Порядку реалізації експериментального проекту щодо надання базової соціальної допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2025 року № 371 Деякі питання реалізації експериментального проекту щодо надання базової соціальної допомоги.

13. Утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу) , що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків. 

14. Доставка стягувачу грошових переказів утриманих аліментів провадиться за рахунок платника аліментів.
Згідно п. 8 цього Переліку з військовослужбовців ЗСУ аліменти утримуються з усіх видів грошового забезпечення, які видаються щомісячно і мають постійний характер.

Але при цьому є окремі види виплат, з яких аліменти не утримуються. Вони наведені в Переліку додаткових видів грошового забезпечення та інших виплат, здійснених у грошовій формі, які не підлягають обліку при утриманні аліментів із військовослужбовців Збройних Сил України, затвердженому наказом Міністерства оборони № 316 від 15.05.2013, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 04.06.2013 року за № 877/23409, а саме:
1.Одноразова грошовадопомога призвільненні звійськової служби.
2. Одноразова допомога на початкове обзаведення.
3. Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. 
4. Грошова компенсація за піднайом (найом) жилих приміщень.
5. Грошова компенсація у розмірі вартості набору продуктів особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом.
6. Суми витрат, що відшкодовуються під час відряджень. 
7. Польові виплати. 
8. Грошова премія як вид заохочення, встановлений Дисциплінарним статутом Збройних Сил України. 
9. Допомога в проведенні поховання і компенсація матеріальних витрат на ритуальні послуги та спорудження надгробків. 
10. Грошова допомога для оздоровлення. 
11. Винагорода за тривалість безперервної військової служби. 
12. Підйомна допомога та добові за час перебування в дорозі. 
13. Допомога у зв`язку з вагітністю та пологами. 
14. Грошова компенсація за невикористані дні відпустки. 
15. Грошова компенсація військовослужбовцям за належне їм для отримання жиле приміщення.

Звертаючись до суду з цим позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів позивач вказував на те, що у нього змінився сімейний стан, народився другий син і за рішенням суду з нього стягнуто аліменти, але він рішення оскаржив у апеляційному порядку, тобто рішення не набрало законної сили, витрачає кошти на своє лікування та реабілітацію пов`язану з проходженням військової служби та вважає, що для забезпечення потреб всіх дітей доцільним є зменшити розмір аліментів.

Однак, позивач не надав суду будь-яких доказів того, що його матеріальний стан погіршився, порівняно із майновим станом на час ухвалення рішення про стягнення аліментів.

З матеріалів справи не вбачається, що доходи позивача із того часу зменшилися.

Суд вважає, що зменшення розміру аліментів на утримання дитини сторін, у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні ще однієї дитини, без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та суперечитиме її інтересам.

Лише зміна сімейного стану платника аліментів не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини, порівняно з іншими.

З матеріалів справи слідує, що позивач призваний у Збройні Сили України у травні 2022 року, офіцер управління; станом на травень 2025 року має захворювання пов`язане з проходженням військової служби, та продовжує проходити військову службу, а отже отримувати грошове забезпечення.

Посилання позивача на те, що він витрачає значні кошти на лікування та реабілітацію суд вважає недоведеним, адже на підтвердження вказаного суду не надано належних доказів, у тому числі і щодо розміру грошового забезпечення.

Наявна у справі копія рішення Вінницького міського Вінницької області від 07 серпня 2025 року у справі № 127/21697/25 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідчить про те, що рішення не набрало законної сили. Позивач у позові зазначив, що він не погодився з вказаним рішенням та оскаржив його до апеляційного суду. 

У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторін. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам доказів не збирає.

Отже, належних доказів щодо сплати позивачем аліментів на другу дитину матеріали справи не містять.

Суд також враховує, що виховання дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, у зв`язку з чим, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку на матір.
За встановлених обставин справи та вимог закону, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову  ОСОБА_1 , оскільки ним не надано достатніх та обґрунтованих доказів на підтвердження обставин, передбачених ст. 192 СК України, які б давали підстави для зменшення розміру аліментів на утримання  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ввизначеного заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 04 грудня 2014 року.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Щодо розподілу судових витрат між сторонами

На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки судом відмовлено в задоволенні позовних вимог, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись стст. 7, 141, 191, 247, 258-259, 263-265, 268, 272, 352, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
УХВАЛИВ:

У позові  ОСОБА_1  про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Інформація про сторони та інших учасників справи:
позивач  ОСОБА_1  РНОКПП:  НОМЕР_1 , адреса:  АДРЕСА_1 ; 
відповідач  ОСОБА_2  РНОКПП:  НОМЕР_2 , адреса:   АДРЕСА_2 .

Суддя А. І. Косар