ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
58601, м. Чернівці, вул. О.Кобилянської, 14, тел. 52-47-40, inbox@cv.arbitr.gov.ua

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року  	Справа № 926/13/26	
За позовом Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону в інтересах держави, в особі Головного управління Національної гвардії України та військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “ЛІЛАК” 

про стягнення штрафних санкцій за порушення умов договору в сумі 128 685,60 грн

Суддя Проскурняк О.Г.
Секретар судового засідання Гончар А.Ю.

Представники сторін:
Прокурор (в режимі ВКЗ) – Маліцька Ю.С.
Від позивача 1 (в режимі ВКЗ) – Гнатик К.М. 
Від позивача 2 (в режимі ВКЗ) – Куниця В.Ю.
Від відповідача – не з`явився.

СУТЬ СПОРУ: Київська спеціалізована прокуратура у сфері оборони Центрального регіону звернулось до Господарського суду Чернівецької області із позовом в інтересах держави, в особі Головного управлння Національної гвардії України та військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “ЛІЛАК” про стягнення штрафних санкцій за порушення умов договору в сумі 128 685,60 грн.
Позов обґрунтовано тим, що 05 червня 2025 року між військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі – Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю “ЛІЛАК” (далі – Постачальник) укладено Договір № 321/ВОЗ-2025.
Відповідно до умов укладеного Договору, 03 вересня 2025 року Замовником засобами поштового зв`язку була направлена на адресу Постачальник заявка про необхідність поставки Товару в загальній кількості 40 000,00 кг, у відповідні строки та місця постачання.
При цьому, Постачальником не виконано умови Договору щодо постачання Товару у визначені місця та у визначені умовами Договору строк, з огляду на що, Замовником нараховано штрафні санкції визначені умовами Договору в сумі 128 685,00 грн.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 січня 2026 року, судову справу № 926/13/26 передано на розгляд судді Проскурняку О.Г.
Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 05 січня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 03 лютого 2026 року.
Ухвалою суду від 03 лютого 2026 року закрито підготовче провадження у справі № 926/13/26; призначено справу до розгляду по суті на 10 березня 2026 року.
06 лютого 2026 року через систему “Електронний суд” надійшли письмові пояснення на позов Головне управління Національної гвардії України, в яких представник вказує, що останні не є стороною договору поставки № 321/ВОЗ-2025 від 05.06.2025, проте не мають заперечень стосовно вжиття Київською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Центрального регіону за наявності відповідних підстав та в установленому законодавством порядку заходів щодо захисту інтересів держави шляхом пред`явленого до господарського суду позову в інтересах Головного управління НГУ та військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.
10 березня 2026 року через систему “Електронний суд” клопотання представника ГУ Національної гвардії України про відкладення (перенесення) розгляду справи, у зв`язку із зайнятістю в іншій судовій справі.
В той же час, представник ГУ Національної гвардії України в судовому засіданні 10 березня 2026 року зазначив, що він зміг прийняти участь в даному судовому засіданні, у зв`язку із чим, просив залишити подане клопотання про відкладення розгляду справи без розгляду.
Відтак, з огляду на зазначене вище, суд дійшов висновку клопотання представника ГУ Національної гвардії України про відкладення (перенесення) розгляду справи залишити без розгляду.
Відповідач явку належного представника в судове засідання 10 березня 2026 року вкотре не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце судового засідання.
Відповідно до частини 1 статті 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Так, з огляду на повторну неявку представника відповідача, який не повідомив про причини такої неявки, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності представника відповідача.
Прокурор в судовому засіданні 10 березня 2026 року підтримав позов в повному обсязі та просив його задовольнити.
Представники позивачів в судовому засіданні 10 березня 2026 року підтримали позов прокурора та просили його задовольнити з підстав, викладених у позові.
В порядку статей 8, 222 Господарського процесуального кодексу України, здійснювалося фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів.
На виконання вимог статті 223 Господарського процесуального кодексу України, складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.
Відповідно до статті 219 ГПК України, рішення у даній справі прийнято у судовому засіданні за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши прокурора, представників позивачів та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

Щодо звернення прокурора за захистом інтересів держави.
Згідно положень статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до пункту 2 Рекомендації Rec (2012) 11 Комітету Міністрів Ради Європи державам-учасникам “Про роль публічних обвинувачів поза системою кримінальної юстиції”, прийнятій 19 вересня 2012 року на 1151-му засіданні заступників міністрів, якщо національна правова система надає публічним обвинувачам певні обов`язки та повноваження поза системою кримінальної юстиції, їх місія полягає у тому, щоби представляти загальні або публічні інтереси, захищати права людини й основоположні свободи та забезпечувати верховенство права.
Відповідно до пункту 3 статті 131-1 Конституції України, прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Відповідно до абзацу 1 частини 3 статті 23 Закону України “Про прокуратуру”, прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу. 
Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті. Відповідно до абзаців 1-2 частини 4 статті 23 Закону України “Про прокуратуру”, наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. 
Так, прокурором при поданні позовної заяви зазначено Головне управління Національної гвардії України та військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України, як органи, уповноважені державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Поняття «інтереси держави» на даний час в законі не закріплене, проте таке визначення міститься в рішенні Конституційного суду України від 08.04.1999 № 3 рп/99, згідно якого поняття “інтереси держави” є оціночним і в кожному конкретному випадку прокурор або його заступник самостійно визначає, з посиланням на законодавство, підстави подання позову, вказує в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Так, пунктом 3 вказаного Рішення суд в загальному, не пов`язуючи поняття з конкретними нормами, які підлягають тлумаченню, вказує, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних дій, програм, спрямованих за захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.
Втручання держави в право власності та користування юридичної особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого надається державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння та користування майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності
Відповідно до статті 1 Закону України “Про Національну гвардію України”, Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від кримінальних та інших протиправних посягань, охорони громадської безпеки і порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій.
Національна гвардія України бере участь відповідно до закону у взаємодії зі Збройними Силами України у відсічі збройній агресії росії проти України та ліквідації збройного конфлікту шляхом ведення воєнних (бойових) дій, а також у виконанні завдань територіальної оборони.
Згідно статті 4 Закону України “Про Національну гвардію України”, Національна гвардія України у своїй діяльності керується Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них нормативно-правовими актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до статті 5 Закону України “Про Національну гвардію України” до складу Національної гвардії України, зокрема, входять, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, навчальні військові частини (центри).
Організаційно Національна гвардія України складається з органів військового управління (головного органу військового управління Національної гвардії України та органів військового управління оперативно-територіальних об`єднань Національної гвардії України), з`єднань, військових частин (підрозділів), вищих військових навчальних закладів, навчальних військових частин (центрів), баз, закладів охорони здоров`я та установ.
Відповідно до статті 17 Конституції України оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.
Відповідно до статті 2 Закону України “Про Національну гвардію України”, основними функціями Національної гвардії України, зокрема, є захист конституційного ладу України, цілісності її території від спроб зміни їх насильницьким шляхом; охорона громадської безпеки і порядку, забезпечення захисту та охорони життя, здоров`я, прав, свобод і законних інтересів громадян; участь у забезпеченні громадської безпеки та охороні громадської безпеки і порядку під час проведення зборів, мітингів, походів, демонстрацій та інших масових заходів, що створюють небезпеку для життя та здоров`я громадян;
Неналежне виконання зобов`язань за державними контрактами (договорами), укладеними з Національною гвардією України в особі військових частин, впливає на рівень їх матеріально-технічного забезпечення, внаслідок чого порушуються інтереси держави щодо забезпечення конституційних основ України.
Крім того, ненадходження коштів до державного бюджету перешкоджає державі у здійсненні покладених на неї зобов`язань.
Як зазначає прокурор, відповідачем фактично зірвано реалізацію замовлення для потреб оборони, в результаті чого до підрозділів Національної гвардії України не надійшов замовлений товар у період дії правового режиму воєнного стану.
Таким чином, у зазначеному випадку наявний державний інтерес, що є підставою для представництва прокурором інтересів держави в особі органів уповноважених здійснювати захист у даних правовідносинах (Національної гвардії України та військової частини НОМЕР_1 НГУ).
Проте, із моменту не поставки Товариством з обмеженою відповідальністю “ЛІЛАК” товару та направлення військовою частиною НОМЕР_1 НГУ на адресу останнього претензії, Головне управління Національної гвардії України та військова частина НОМЕР_1 НГУ до суду з позовом про стягнення штрафних санкцій не звернулись.
"Нездійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.
“Здійснення захисту неналежним чином” має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, яка, проте, є неналежною.
"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.
Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.
При цьому, прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.
Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду у справах № 924/1237/17, № 910/4345/18.
Враховуючи те, що Головним управлінням Національної гвардії України та військовою частиною НОМЕР_1 НГУ не вжито заходів щодо стягнення штрафних санкцій з ТОВ “ЛІЛАК” за невиконання умов Договору, прокурор правомірно звернувся з цим позов до суду в інтересах держав.
По суті спору.
Згідно статті 11 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Так, 05 червня 2025 року між військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі – Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю “ЛІЛАК” (далі – Виконавець) укладено Договір № 321/ВОЗ-2025 (далі – Договір).
Згідно пункту 1.1 Договору, постачальник зобов`язується поставити Замовникові якісні товари, зазначені у специфікації, яка є невід`ємною частиною цього Договору (Додаток № 1), а Замовник - прийняти і оплатити такі товари.
За своє правовою природою укладений між сторонами договори є договором поставки.
Згідно частини 1 статті 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до пункту 1.2. Договору визначено, що найменування та кількість товару зазначена в Додатку № 1 до Договору. Код ДК 021:2015:15320000-7 - Фруктові та овочеві соки.
Додатком № 1 до Договору (Специфікація) визначено найменування та кількість товару, а саме: сік (нектар) фруктовий (плодово-ягідний) “Виноградний”; кількість Товару за Договором - 40 000 кг; строк поставки до 31.10.2025; загальна вартість 878 400,00 грн.
Відповідно до пункту 4.1. Договору, ціна Договору складає 878 400 (Вісімсот сімдесят вісім тисяч чотириста) грн. 00 коп., у тому числі податок на додану вартість (далі по тексту - ПДВ) 20% - 146 400,00 грн.
Пунктом 6.1. Договору Сторони узгодили між собою, що дата та місце поставки Товару зазначається у письмовій заявці Замовника, яка вручається під особистий підпис Постачальнику (представнику Постачальника).
Не пізніше 5 (п`ятого) числа кожного місяця або в інші дні за викликом Замовника по телефону Постачальнику (представник Постачальника) прибуває до Замовника для отримання письмової заявки. У разі не прибуття вищезазначених осіб, вона надсилається Постачальнику рекомендованим листом або цінним листом з описом вкладеного, направленим на адресу Постачальника, зазначену в розділі 15 Договору. У разі надсилання заявки засобами поштового зв`язку вона вважається врученою Постачальнику з дня отримання Замовником фіскального чеку про сплату поштового відправлення.
У заявці зазначається найменування Товару, місце поставки Товару, кількість Товару та інша необхідна інформація для поставки Товару.
У випадку корегування інформації, яка зазначена у заявці, Замовник має право здійснити таке корегування засобами телефонного зв`язку з обов`язковим письмовим підтвердженням в подальшому. В разі відсутності письмового підтвердження таке корегування вважається не дійсним.
Відповідно до пункту 6.2. Договору, передача (приймання-здача) Товару здійснюється: в пункті відвантаження військових частини Національної гвардії України (товароодержувачі), розташованих у Харківській області. Військові частини будуть визначені заявкою Замовника згідно планів-графіків поставок Головного управління Національної гвардії України. Місця поставок можуть бути змінені з урахуванням потреб Національної гвардії України.
Пунктом 6.3. Договору унормовано, що поставка Товару здійснюється Постачальником власними силами та засобами.
31 липня 2025 року в/ч НОМЕР_1 Національної гвардії України оформили заявку №78/1/10-3261-2025 на поставку 20 000 кг соку плодово-ягідний виноградний з терміном поставки до 20 серпня 2025 року та 20 000 кг соку плодово-ягідний виноградний з терміном поставки до 29 серпня 2025 року.
Зазначена заявка на поставку Товару отримана наручно представником відповідача – 01 серпня 2025 року. 
При цьому, відповідачем не виконано умови Договору щодо поставки Товару у відповідні місця постачання, що визначені заявкою Замовника від 31 липня 2025 року № 78/1/10-3261-2025.
Відповідно до пункту 7.2. Договору, у випадку порушення Постачальником своїх зобов`язань щодо порядку постачання товару, у тому числі його кількості або якості або термінів або строків або маркування або тари або упаковки, при зміні Постачальником в односторонньому порядку умов Договору чи відмови від виконання Договору, відмови Постачальника від зміни на обґрунтовану вимогу Замовника істотних умов Договору у випадках передбачених статтею 41 Закону України «Про публічні закупівлі», Замовник в односторонньому порядку, має право відмовитись від цього Договору у повному обсязі або частково.
Про односторонню відмову від Договору у повному обсязі або частково Замовник повідомляє Постачальника рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи цінним листом з описом вкладеного, направленим на адресу Постачальника, зазначену в цьому Договорі, за 5 (п`ять) календарних днів до дати розірвання цього Договору. У таких випадках Договір вважається відповідно зміненим або розірваним згідно з умовами викладеними в письмовому повідомлені Замовника, надісланому на адресу Постачальника.
Так, у зв`язку з не поставкою Товару у строки, визначені заявкою Замовника, військовою частиною НОМЕР_1 НГУ 04 листопада 2025 року скеровано на адресу ТОВ “ЛІЛАК” повідомлення про односторонню відмову від Договору № 321/BO3-2025 від 05.06.2025 в повному обсязі.
Крім цього, військовою частиною НОМЕР_1 НГУ направлено претензію № 78/1/5/1-5675-2025 від 10 листопада 2025 року на адресу ТОВ “ЛІЛАК” щодо сплати пені у розмірі 67 197,60 грн та штрафу у розмірі 61 488,00 грн, яку залишено останнім без задоволення.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Частиною 1 статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пунктом 8.3. Договору сторони узгодили, що за порушення строку поставки Товару, зазначеного у письмовій заявці Замовника, Виконавець сплачує Замовнику пеню у розмірі 0,1% вартості Товару, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення. За прострочення поставки понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вартості непоставленого Товару.
Згідно частини 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно частини 1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 1 статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до вимог статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 ГПК України).
Згідно статті 78 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Відповідно до статті 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи, перевіривши наданий прокурором розрахунок, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.
Стосовно розподілу судових витрат.
Частиною 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Підпунктом 2.1. частини 2 статті 4 вказаного Закону України “Про судовий збір” унормовано, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставку судового збору встановлено у такому розмірі: 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Станом на 1 січня 2025 року статтею 7 Закону України “Про Державний бюджет України на 2025 рік” встановлений прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 3 028,00 грн.
За подання позовної заяви майнового характеру про стягнення 128 685,00 грн прокуратурою сплачено 3 028,00 грн судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією № 2366 від 24 грудня 2025 року.
Згідно положень пункту 2 частини 1 статті 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи зазначене вище, з огляду на задоволення позову, сплачений судовий збір у розмірі 3 028,00 грн слід покласти на відповідача.
Керуючись статтями 2, 4, 5, 13, 73 – 79, 86, 123, 129, 194, 219, 222 - 240 Господарського процесуального кодексу України суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “ЛІЛАК” (58005, Чернівецька обл., м. Чернівці, вул. Кушніренка Андрія, буд. 7А, код ЄДРПОУ 40220106) на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) штрафні санкції в сумі 128 685,60 грн (з яких: пеня – 67 197,60 грн та штраф – 61 488,00 грн).
3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “ЛІЛАК” (58005, Чернівецька обл., м. Чернівці, вул. Кушніренка Андрія, буд. 7А, код ЄДРПОУ 40220106) на користь Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону (01014, м. Київ, вул. Петра Болбочана, буд. 8, код ЄДРПОУ 38347014, UA478201720343140002000082966, МФО 820172 в ДКСУ м. Київ) сплачений судовий збір в сумі 3 028,00 грн.

Повний текст рішення складено та підписано – 17 березня 2026 року

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Західного апеляційного господарського суду. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Суддя О.Г. Проскурняк