СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Шевченка, 41а, селище Семенівка, Кременчуцький район, Полтавська область, 38200
тел. (05341) 9 17 39,e-mail: inbox@sm.pl.court.gov.ua, web: https://sm.pl.court.gov.ua
ідентифікаційний код 02886143 

Справа №552/9035/25
Провадження №2/547/253/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2026 року с-ще Семенівка, Полтавська область

Семенівський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді В.Ф.Харченка,
за участі секретаря судового засідання О.Л.Дороженко,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, у залі судових засідань № 2, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
представник позивача ТОВ "Споживчий центр" – Н.О.Медведєва, 
представник відповідачки О.М.Вершута – адвокат Г.С.Галайчук,
ВСТАНОВИВ:
03.11.20205 позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" (далі ТОВ "Споживчий центр") звернулося до Київського районного суду м. Полтави із позовом в електронній формі до відповідача ОСОБА_1 , обґрунтовуючи позовні вимоги невиконанням відповідачем зобов`язань щодо повернення коштів за кредитним договором (кредитної лінії) (оферта) № 14.08.2024-100000942 від 14.08.2024, укладеним між ТОВ "Споживчий центр" та ОСОБА_1 про тримання кредиту 20000,00 грн на 105 днів зі ставкою денною 1 %, внаслідок чого утворилася загальна заборгованість відповідача перед позивачем у сумі 47634,00 грн з яких: 13800,00 грн заборгованості по тілу кредиту, 19834,00 грн проценти, комісія 4000,00 грн, 10000,00 грн неустойка.
Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача сплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору 2422,40 грн.
Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 12.11.2025 справу передано за підсудністю до Кременчуцького районного суду Полтавської області.
Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26.12.2025 справу передано за підсудністю до Семенівського районного суду Полтавської області.
Ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 12.02.2026 позовну заяву залишено без руху через відсутність доказів надіслання позивачем відповідачеві позовної заяви з додатками на його належну адресу проживання – зареєстроване місце проживання та надано позивачеві 10 строк для усунення цих недоліків.
Ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 11.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; запропоновано відповідачеві, зокрема, подати відзив на позов протягом 15 днів з дня вручення копії ухвали суду від 11.03.2026 і судової повістки; повідомлено відповідачу, що позивач надіслав їй листом АТ "Укрпошта" № 0505558614301 від 17.02.2026 копію позовної заяви з додатками, які й розглядаються судом у цій справі; тощо.
Відповідач копію ухвали суду та судове повідомлення не отримала 19.03.2026 за своїм зареєстрованим місцем проживання, що підтверджується поштовим повідомленням, яке повернулося до суду 24.03.2026 із відміткою: "Адресат відсутній за вказаною адресою", що відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є належним врученням відповідачеві судової повістки (а.с. 100, 101).
Представник відповідачки ОСОБА_1 – адвокат Г.С.Галайчук відзивом від 21.03.2026 просила відмовити у задоволенні позовних вимог, через відсутність у матеріалах справи належних доказів на підтвердження отримання відповідачкою кредитних коштів, а саме первинних бухгалтерських документів, платіжних документів чи підтверджень завершеності платіжної операції. За таких обставин позивач не довів наявності порушеного права та обґрунтованість заявлених вимог, у зв`язку з чим позовна заява не підлягає задоволенню. Також зазначено на звільнення під час дії воєнного стану від сплати штрафних санкцій за прострочене зобов`язання. Вимога про стягнення комісії є нікчемною оскільки не становить будь-яку послугу. Розрахунок заборгованості не є доказом заборгованості. Підписання договору з внесенням до неї персональних даних відповідачкою не є доказом фактичного перерахування кредитних коштів. Вказано на очікуване понесення витрат на правничу допомогу у сумі 10000,00 грн (а.с. 103-107). 
Представник позивача ТОВ "Споживчий центр" – Ю.В.Чехун у відповіді на відзиві від 27.03.2026 просила задовольнити позовні вимоги та проводити розгляд справи без участі їх представника. Вважають, що ними було подано належні, допустимі та достатні докази на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, що відповідають вимогам ст. 76-79, 81 ЦК України. Відповідач у відзиві повністю заперечує проти позовних вимог, однак не надала жодного доказу на підтвердження своїх заперечень або на спростування доводів позивача. Таким чином, заперечуючи щодо отримання нею кредитних коштів, вона не подала виписки по рахунках або клопотання про витребування таких доказів, на спростування доказів, наданих стороною позивача. Отже, суд має оцінювати докази подані позивачем, як такі, що є достатніми та переконливими у сукупності, а заперечення відповідача як такі, що не впливають на встановлення фактичних обставин справи. За цих умов врахування поданих позивачем доказів при ухваленні рішення є наслідком дотримання принципів змагальності, рівності та верховенства права, а ухвалене на їх підставі рішення відповідатиме вимогам законності й обґрунтованості. Ними було надано доказ підтвердження видачі кредитних коштів відповідачці ОСОБА_1 , а саме договір про надання послуг еквайрінгу, відповідно до умов якого, кошти були перераховані на картковий рахунок відповідача за допомогою інтернет-еквайрингу, оскільки позивач не є банківською установою, а має статус фінансової установи, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, зокрема надання кредитів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, тому не може надати первинні банківські документи, а відтак наданий суду позивачем розрахунок є належним та допустимим доказом заборгованості та її розміру у справі. Також при подачі позовної заяви було додано відомості щодо ідентифікації відповідача через систему Bank ID, відтак від центрального вузла системи Bank ID Національного банку України були отримані зокрема дані, які однозначно ідентифікують відповідача. Жодних нарахувань поза межами строку кредитування, зокрема у порядку, передбаченому ст. 625 ЦК України, позивачем не здійснювалось, а позовні вимоги не заявлялись. Загальні витрати за споживчим кредитом є спів мірними, враховуючи строк кредитування. Оскільки, ТОВ "Споживчий центр" не є банківською установою, а має статус фінансової установи, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, зокрема надання кредитів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, тому не може надати первинні банківські документи, а відтак наданий розрахунок є належним та допустимим доказом заборгованості та її розміру у справі. Крім того, будь-яких претензій щодо невиконання позивачем свого обов`язку по наданню коштів протягом дії договору відповідачка не заявляла. Комісія пов`язана із наданням послуги, а саме: перерахування кредитодавцем коштів на рахунок, вказаний позичальником, з використанням стророннього сервісу – інтернет-еквайрингу. З огляду на те, ТОВ "Споживчий центр" надає кошти у кредит без відкриття рахунків у власній установі, на відміну від банківського кредиту, то плата за надання кредиту на картку зазначену позичальником є виправданим. Відповідач не був позбавлений права отримати кредит у відділенні ТОВ "Споживчий центр" (ТМ "ШвидкоГроші"), уникнувши додаткових витрат. Безоплатне надання цих послуг законодавством не встановлена. Договором застережено, що до складу даної комісії не включено послуги, які кредитодавець зобов`язаний надавати позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства. Своїм підписом на договорі відповідач також підтвердив, що ознайомлений з усіма умовами, в тому числі, й порядком та строками повернення кредиту та сплати процентів, розуміє та зобов`язується їх виконувати. Щодо неустойки на підставі змін, за договорами укладеними з 24.01.2024 року, кредиторам дозволено здійснювати нарахування неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання зобов`язань. Кредитний договір з відповідачкою був укладений після набуття чинності змін до ЗУ "Про споживче кредитування", а тому вимога про стягнення неустойки є правомірною, з огляду також на те, що нормами ЦК України врегульовано загальне питання про звільнення від сплати неустойки позичальників при отриманні кредиту (позики), яка регулює питання щодо загальних правових та організаційних засад споживчого кредитування. Отже, неустойка за прострочення відповідачем виконання зобов`язання є правомірною та підлягає стягненню (а.с. 103-126).
07.04.2026 сторони (їх представники у судове засідання не з`явилися, про яке повідомлені належним чином. Їх неявка відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.
Вивчивши письмові заяви позивача і представника відповідачки по суті справи (позовну заяву, відзив, відповідь на відзив), надані судові дані і докази, суд встановив таке.
14.08.2024 між позивачем, як кредитодавцем, і відповідачем, як позичальником укладено кредитний договір (кредитної лінії) № 14.08.2024-100000942 згідно якого відповідачеві надано кредит у сумі 20000,00 грн строком на 105 днів з дати його надання. Дата повернення (виплати) кредиту 26.11.2024. Електронний платіжний засіб позичальника для зарахування коштів 5168-74ХХ-ХХХХ-3144. Процентна ставка "Стандарт" - фіксована незмінна у розмірі 1 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Денна процентна ставка – загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Денна процентна ставка та її розрахунок 0,98% (денна процентна ставка) = (206210,34/20000)/105х100%. Комісія, пов`язана з наданням кредиту 20% від суми кредиту та дорівнює 4000,00 грн. Комісія розраховується шляхом множення суми Кредиту (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні. Нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту, сплачується згідно Графіку платежів. Орієнтовна реальна річна процентна ставка за кредитом становить 5387,93 %. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 40621,34 грн. Загальні витрати за споживчим кредитом 20621,34 грн. Неустойка 200,00 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Розмір процентів відповідно до ст. 625 ЦК України становить 365 % річних, які нараховуються від простроченої суми (база розрахунку). Максимальний розмір процентів, відповідно до ст. 625 ЦК України встановлюється законом. 
Вказані пропозиція, заявка, відповідь та Додаток до кредитного Договору та паспорт споживчого кредиту підписані відповідачем одноразовим ідентифікатором А533, який було відправлено на номер телефону НОМЕР_1 , зокрема й з зазначенням коректник персональних даних відповідачки (а.с. 72-80).
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 Цивільного кодексу України (далі ЦК).
Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
Відповідно до статті 204 ЦК правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Стаття 652 ЦК дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК).
Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.
У силу частини першої статті 638 ЦК договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.
Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Вказаний висновок щодо правомірності укладення кредитного договору шляхом підписання електронним цифровим підписом викладено у постанові Верховного Суду від 12.01.2021, справа № 524/5556/19, провадження № 61-16243св20. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09.09.2020 у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Тобто судова практика у цій категорії справ є сталою.
Відтак суд робить висновок про належне укладення договору про отримання відповідачем у позивача 20000,00 грн кредитних коштів.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК). 
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі (ч. 2 ст. 10561 ЦК).
Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 526 ЦК).
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК).
Складена сторонами верифікація відповідачки через систему НБУ BankID підтвердила особу та належність рахунку відповідачки банку (а.с. 72).
ТОВ "Універсальні платіжні рішення" (iPay.ua), яке є небанківським надавачем платіжних послуг, листом від 30.10.2025 № 54-3010 повідомило, що 14.08.2024 о 12:13:59 було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта на суму 20000,00 грн, номер картки НОМЕР_2 , номер транзакції в системі iPay.ua 480645814, призначення платежу: видача за договором кредиту № 14.08.2024-100000942 (а.с. 82-86, 89).
Отже позивач належним чином виконав своє договірне зобов`язання із надання кредиту відповідачеві. 
Протилежні доводи відзиву спростовано.
Заборгованість відповідача за договором не погашена і складає 47634,00 грн, що включає: 13800,00 грн основний борг, 19834,00 грн проценти, 4000,00 грн комісія за надання та 10000,00 грн неустойка, на що вказує складений позивачем розрахунок. Проценти по кредиту нараховані за період з 14.08.2024 по 26.11.2024, що складає 105 днів (а.с. 81). 
Також позивачем зазначено у позові, що відповідачем було здійснено часткову сплату по вищезазначеному кредиту: 04.10.2024 на суму 2200,00 грн і 16.06.2025 на суму 4000,00 грн. 
Вказаний розрахунки і відомості у цілому відповідають приписам п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України щодо розрахунку ум/, що стягуються.
Однак ні позовна заява, ні розрахунок заборгованості не вказують на що позивач скерував цей платіж: на тіло кредиту, проценти чи на комісію. 
Із розрахунку і платежів можна зробити лише висновок, що ці кошти цілком зараховано на погашення тіла кредиту: 200000,00 – 2200,00 – 4000,00 = 13800,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідачем не надано до суду доказів щодо неправильності або необґрунтованості складеного позивачем розрахунку, не надано будь-якого контр розрахунку тощо, однак це не знімає з суду обов`язку пересвідчитись у його вірності.
Щодо процентів за користування кредитом
Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 8 Закону України "Про споживе кредитування" "Реальна річна процентна ставка, денна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача"
1. Реальна річна процентна ставка обчислюється відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України.
2. Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом.
До загальних витрат за споживчим кредитом включаються:
доходи кредитодавця у вигляді процентів;
комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо;
інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).
До загальних витрат за споживчим кредитом не включаються:
1) платежі, що підлягають сплаті споживачем у разі невиконання його обов`язків, передбачених договором про споживчий кредит;
2) платежі з оплати товарів (робіт, послуг), які споживач зобов`язаний здійснити незалежно від того, чи правочин укладено з оплатою за рахунок власних коштів споживача чи за рахунок споживчого кредиту.
3. Обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки має базуватися на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі.
Якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки або інших платежів за послуги кредитодавця, включених до загальних витрат за споживчим кредитом при обчисленні реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення, реальна річна процентна ставка та денна процентна ставка обчислюються на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит.
4. Денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою:
ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t ? 100%, де
ДПС - денна процентна ставка;
ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом;
ЗРК - загальний розмір кредиту;
t - строк кредитування у днях.
5. Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (ч. 3 ст. 6 ЦК).
Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства (ч. 1 ст. 13 ЦК).
Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (ч. 1 ст. 14 ЦК).
Відтак вказані положення закону щодо максимального розміру денної процентної ставки підлягають застосуванню до відповідної істотної умови кредитного договору № 14.08.2024-100000942 від 14.08.2024 у межах визначених розрахунком заборгованості тривалістю 105 днів.
Суд нагадує, що договірна денна стандартна процентна ставка за кредитним договором складає 1 %.
Відтак, оскільки комісія 4000,00 грн за видачу кредиту 20000,00 грн вже входить до складу загальних витрат споживача за кредитом, а загальна вартість витрат за кредитом визначена законом не більше 1 % на день і вже включає в себе комісії згідно вказаної формули закону, то задоволенню підлягають лише позовні вимоги про стягнення тіла кредиту і визначених обмежень процентів за 105 днів строку розрахунку заборгованості за кредитом за ставкою 1 % на день за кожен із трьох періодів заборгованостей за тілом кредиту за вирахуванням сплачених відповідачем коштів, а всього 
- 20000,00 * (14.08.2024 – 04.10.2024) * 1 % = 10200,00 грн (проценти за 51 день з урахуванням обмежень по комісії);
- (20000,00 – 2200,00) * (04.10.2024 – 26.11.2024) * 1 % = 9612,00 грн (проценти за 54 дні з урахуванням обмежень по комісії);
- ((20000,00 – 2200,00 – 4400,00) + 10200,00 + 9612,00) = 33212,00 (сума боргу всього), а не а не вказані позивачем 47634,00 грн.
Щодо неустойки
Стосовно стягнення з відповідача 10000,00 грн неустойки, суд зазначає що відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Відповідно до ч.ч. 2, 6 ст. 4 ЦК основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу (далі - закон). Якщо суб`єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобов`язаний одночасно подати проект закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Поданий законопроект розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Зміни до цього Кодексу можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Цивільного кодексу України. Цивільні відносини регулюються однаково на всій території України.
Вказаний позивачем Закон України "Про споживче кредитування" не зазнав змін порівняно із вказаними положеннями ст. 4 і п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.
Тому суд відмовляє в задоволенні позову у частині стягнення 10000,00 грн неустойки оскільки позивач мав її списати в силу зазначеного припису закону.
Щодо судових витрат
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК).
Відтак суд покладає на відповідача 1688,98 грн витрат зі сплати судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог (2422,40 ? 47634,00 • 33212,00) (а.с. 53, 87).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1-5, 10-13, 48, 49, 76-83, 89, 133, 134, 137, 141, 174, 209, 211, 223, 258, 259, 264, 265, 272, 273, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Задовольнити позов частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" заборгованість за кредитним договором № 14.08.2024-100000942 від 14.08.2024 у загальній сумі 33212,00 грн, відмовивши у стягненні більшої суми 47634,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" 1688,98 грн витрат зі сплати судового збору.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку учасниками справи до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" (місцез-находження: м. Київ, вул. Саксаганського, 133А; ідентифікаційний код 37356833).
Відповідач – ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ; народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 ).
Повне рішення складене 07.04.2026.

Суддя Віктор ХАРЧЕНКО