У к р а ї н а
Новоархангельський районний суд Кіровоградської області 
26100, смт. Новоархангельськ Кіровоградської області, вул. Слави, 26, тел. 2-10-45, E-mail: inbox@na.kr.court.gov.ua
-------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

18.03.2026                 2/394/175/26
394/75/26

Р І Ш Е Н Н Я
 
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

 
18 березня 2026 року  Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
в складі головуючого: судді -       Запорожець О.М.
при секретарі:         Лясковській О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в смт Новоархангельськ цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 13.01.2020 року відповідач уклав з позивачем договір № 032/7573339-CK про надання кредиту.
Відповідно до умов кредитного договору банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком платежів погашення кредиту.
Згідно кредитного договору відповідач підтверджує, що на момент його укладання попередньо ознайомлений з умовами та правилами надання споживчого кредиту в тому числі з вартістю споживчого кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, інформацією про загальну вартість споживчого кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та загальними витратами за споживчим кредитом, а також з будь-якою іншою інформацією, надання якої вимагає чинне в Україні законодавство, в тому числі інформацією, надання якої передбачене нормативними документами Національного банку України, які йому роз`яснені, зрозумілі, не потребують додаткового тлумачення та з якими цілком згоден.
Кредитні кошти відповідачу було надано у спосіб, зазначений в кредитних договорах, що підтверджується відповідною випискою. Отже, позивач, свої обов`язки за кредитним договором виконав в повному обсязі.
Відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 30.09.2025 року загальна заборгованість за кредитним договором № 032/7573339-CK складає 50307,28 грн., зокрема:  прострочена заборгованість по основному боргу, -33157,62 грн.; прострочена заборгованість по процентах,- 17149,66 грн.;
Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредит. Проте позичальник належним чином не повертає отримані кредитні кошти. Позичальник своїх зобов`язань за договором належним чином не виконав, що підтверджується розрахунком заборгованості.
Таким чином, у результаті порушення взятих на себе зобов`язань за кредитним договором заборгованість, яка підлягає стягненню на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» складає 50307,28 грн.
З метою досудового, добровільного врегулювання спору на адресу відповідача, направлено досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань. Дану вимогу залишено відповідачем без реагування, борг не оплачено.
Представник позивача просить суд стягнути з відповідача вищевказану заборгованість за кредитним договором №032/7573339-СК від 13.01.2020 року в сумі 50307,28 грн. та сплачений судовий збір.
Відповідач скориставшись свої правом надав до суду відзив в якому зазначив, що ознайомившись із позовною заявою АТ «ТАСКОМБАНК» вважає, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Щодо пропуску строку позовної давності -договір №032/7573339-СК від 13.01.2020 року, позивач мав право звернутись до суду про стягнення боргу до 13.01.2023 року. Таким чином, позивач втратив своє право на звернення до суду.
Враховуючи викладене, просив відмовити в задоволенні позову у зв`язку із пропуском строку позовної давності.
Щодо відсутності заборгованості, відповідач зазначає, що позивач просить стягнути суму заборгованості в розмірі 50307,28 грн., при цьому ані в позовній заяві, ані в розрахунку заборгованості, ані в самому кредитному договорі не зазначає яка сума позики була згідно договору.
Позивач лише вказує, що прострочена заборгованість по основному боргу 33157,62 грн., прострочена заборгованість по процентах – 17149,66 грн.
Також згідно доданої до позову копії договору позики згідно умов договору розмір позики складає №032/7573339-СК від 13.01.2020 не зазначено взагалі розмір позики. 
Отже, ані з позовної заяви ані з договору позики позивачем не доведено: суму позики; відсотки за користування позикою; строки позики.
Звідки позивач взяв суму простроченої заборгованості по основному боргу в сумі 33157,62 грн., якщо навіть не зазначено ним позики – невідомо та в позовній заяві така інформація відсутня. 
Позивачем також не надано розрахунок заборгованості, з чого складається сума по основному боргу 33157,62 грн. та прострочена заборгованість по процентах – 17149,66 грн., з яких сум, за якою відсотковою ставкою та за який період нараховувались відсотки.
Щодо відсутності заборгованості за кредитом в розмірі 50307,28 грн. Згідно розрахунку заборгованості, доданої до позовної заяви, відповідачем за період з 13.01.2018 по 22.03.2023 сплачено: основного боргу – 47318,01 грн.; відсотків 39566,58 грн.; тобто всього сплачено 86884,59 грн.
Позивач намагається стягнути ще 50307,28 грн. тобто, тіло кредиту та відсотки повністю сплачено. Крім того, в розрахунку заборгованості є колонка «нараховано %, грн.». Проте, не наведено жодного розрахунку цих відсотків: за який період нараховано відсотки, на яку суму нараховано відсотки.
Крім того, позивач в позовній заяві не зазначає, який кредитний ліміт (тобто тіло кредиту) було надано відповідачу згідно умов договору.
Щодо нарахування відсотків за користування кредитним лімітом, відповідач зазначає що згідно розрахунку заборгованості позивачем здійснювалось нарахування відсотків за користування кредитним лімітом у розмірі 43,20 відсотків, проте в жодних із доданих до позовної заяви документах не зазначено такий відсоток, що дає підстави вважати самовільне встановлення відсотків за користування коштами в розмірі 43,20 %.
Заява-договір, надана позивачем, містить лише дані про особу позичальника, та не містить домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами. Відтак, позивач не довів факту прийняття відповідачем запропонованих йому умов щодо розміру відсотків.
Отже, відсутні підстави вважати, що кредитор і боржник обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування кредитними коштами.
Однак, за даними позивача відповідачем сплачено окрім тіла кредиту в сумі 47318,01 грн. додатково відсотки за користування кредитним лімітом 39566,58 грн., які не можуть рахуватись як сплата відсотків, оскільки, як зазначено вище, не узгоджено суму відсотків. Тобто всього відповідачем сплачено в погашення тіла кредиту 86884,59 грн.
Слід звернути увагу, що відповідач підписав не договір позики, а заяву-приєднання до Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № №032/7573339-СК від 13.01.2020.
Тобто, відповідач навіть не укладав договір позики. Відповідно, не брав суму позики в розмірі 33157,36 грн., а лише банком було відкрито кредитний ліміт /а.с.203-220/.
Представник позивача надіслав до суду відповідь відзив в якій просив не брати до уваги викладенні у відзиві обставини та задовольнити поданий позов повному обсязі.
Розгляд справи відповідно до ухвали від 26.02.2026 року про відкриття провадження у справі проводиться без виклику сторін цивільного провадження.
Дослідивши цивільну справу суд приходить наступного висновку.
Так, предметом спору в даному провадженні є кредитні правовідносини. Між сторонами виникли договірні правовідносини, які регулюються умовами договору, нормами Цивільного кодексу України.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частинами 1 та 2 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором.
За змістом вказаних норм, позичальник за кредитним договором зобов`язаний повернути кредитодавцеві ту суму кредиту, яка була ним отримана на підставі такого договору.
Розмір зобов`язання щодо повернення суми кредиту визначається не встановленим кредитним лімітом, а сумою фактично отриманого кредиту в рамках договору.
Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.
Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Разом з тим, відповідно до пункту 5.6. Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 року N 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Аналогічна за змістом норма закріплена у п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 року № 75.
Отже, виписка за картковим рахунком може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами.
Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Положенням ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. 
За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання. 
За загальними правилами, встановленими статтями 526, 530, 611, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Ст. 536 ЦК України вказує, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
У ст. 1048 ЦК України законодавець закріпив, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками.
Ч. 1 ст. 1050 ЦК України вказує, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Як вбачається з матеріалів справи, 13.01.2026 року відповідач приєднався до публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, надав дозвіл на відкриття поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів, уклав договір та скріпив його підписом, це зокрема ним не оспорюється.
Також відповідачем не оспорюється нарахування коштів на карткових рахунок позивачем.
Виписка по особову рахунку кредитного договору № 032/7573339-СК клієнт – ОСОБА_1 містить повний перелік транзакцій, рух коштів (надходження та витрати) та нарахування відсотків. В ній відображено поточний баланс, деталі операцій та ідентифікація споживача.
З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що у відповідача наявна заборгованість у сумі 50307,28 грн., з яких заборгованість по тулу кредиту складає -33157,62 грн., заборгованість по відсоткам складає – 17149 грн.
Суду відповідачем не надано жодних документів на підтвердження своєчасності сплати (готівкою, або перерахування) грошових коштів в рахунок погашення виниклої заборгованості по тілу кредиту та нарахованим процентам.
Стосовно вимоги представника відповідача про відмову у задоволенні позову у зв`язку з пропуском строку позовної давності суд зазначає, що строк давності за виниклим зобов`язанням не сплив, оскільки згідно кредитного договору заява-договір набуває чинності з моменту підписання сторонами та діє до повного виконання Клієнтом і Банком своїх зобов`язань. Окрім того відповідно до положень пунктів 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК строк позовної давності за ст. 257 ЦК України продовжено спочатку на період дії карантину, а потім до закінчення військового стану.
Судом не приймаються до уваги заперечення викладенні у відзиві представником відповідача, щодо відсутності заборгованості та не оговореної процентної ставки, оскільки вони спростовуються дослідженими матеріалами цивільної справи. 
Суд зважує на те, що відповідач дійсно користувався кредитними коштами позивача, які перебували на картковому рахунку та повинен за умовами договору сплачувати їх, а також сплачувати проценти за користування наданими коштами. 
На погляд суду у порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав та станом на 30.09.2025 року має заборгованість за кредитним договором № 032/7573339-CK, яка складає 50307,28 грн., зокрема:  прострочена заборгованість по основному боргу, -33157,62 грн.; прострочена заборгованість по процентах,- 17149,66 грн.
А тому суд, з урахуванням наведеного, вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі на 30.09.2025 року загальна заборгованість за кредитним договором № 032/7573339-CK, яка складає 50307,28 грн., зокрема: прострочена заборгованість по основному боргу, -33157,62 грн.; прострочена заборгованість по процентах,- 17149,66 грн.; а також судовий збір в сумі 2422,40 грн.
Оскільки суд задовольняє в повному обсязі заявлені вимоги до судові витрати понесенні відповідачем при зверненні за правовою допомогою у сумі 7000 грн., як зазначено у відзиві не підлягають стягненню з позивача.
Приймаючи до уваги викладене та, керуючись ст. ст. 526, 530, 536, 610, 611, 612, 625, 629, 1048, 1049, 1054, 10561 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 141, 258, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд –
В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» заборгованість за кредитом в сумі 50307,28 грн. та судовий збір в сумі 2422,40 грн., а всього підлягає стягненню 52969 /п`ятдесят дві тисячі дев`ятсот шістдесят дев`ять/ грн. 68 коп. 
Ідентифікаційні дані учасників:
Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК», місцезнаходження вул. Симона Петлюри, 30 м. Київ, код юридичної особи в єдиному державному реєстрі підприємств і організацій 09806443.
 
ОСОБА_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 .
 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Копію даного рішення негайно після постановлення направити сторонам.
Повний текст рішення виготовлено 23 березня 2026 року.

Суддя: