ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2026 року	справа № 380/21944/25	

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравціва О.Р. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» Харківської міської ради, Військової частини НОМЕР_1 , про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.
Суть справи.
До Львівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» Харківської міської ради (далі – відповідач 1, Лікарня), Військової частини НОМЕР_1 (далі – відповідач 2, ВЧ НОМЕР_1 ), в якому просить: 
- «визнати протиправною бездіяльність Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР, яка полягає у неправильному визначенні ступеня тяжкості поранення у довідці позаштатної тимчасово діючої військово-лікарської комісії №2338 від 23 грудня 2024 року;
- зобов`язати Комунальне некомерційне підприємство «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР внести зміни до довідки позаштатної тимчасово діючої військово-лікарської комісії №2338 від 23 грудня 2024 року, а саме – змінити відомості про ступінь тяжкості поранення з «легкий» на «важкий»;
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у неправильному визначенні ступеня тяжкості поранення у довідці військово-лікарської комісії №102 від 22.01.2025 року;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 внести зміни до довідки військово-лікарської комісії №102 від 22.01.2025 року, а саме – змінити відомості про ступінь тяжкості поранення з «легкий» на «важкий»».
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачі неправильно визначили ступінь тяжкості поранення у довідці позаштатної тимчасово діючої військово-лікарської комісії №2338 від 23.12.2024 та у довідці військово-лікарської комісії №102 від 22.01.2025. Проте за висновками військово-лікарських комісій від 21.02.2025, 21.03.2025 та 30.04.2025 ця травма визначена як тяжка. З огляду на незмінний характер ушкодження, його кваліфікація мала бути послідовною у всіх документах. Тому, відображення її як «легка» у зазначених довідках є необґрунтованим та суперечить медичній класифікації. Просить суд змінити ступінь тяжкості поранення з «легкого» на «важкий».
Ухвалою суду від 10.11.2025 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін /арк.спр.33/.
Відповідач 1, Лікарня, заперечив проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві /арк.спр.37-40/. Пояснив, що солдат ОСОБА_1 був доставлений до КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» Харківської міської ради 13.12.2024 з ВМКЦ ПР (в/ч НОМЕР_2 ) з діагнозом: Вибухова травма (13.12.2024). Закрита хребетна травма. Неускладнений компресійний перелом тіл Th7, Th11 хребців І (першого) ступеня. Забій правого передпліччя. Був госпіталізований до травматологічного відділення № 1, в умовах якого дообстежений у повного обсязі, отримував консервативну терапію. При виписці зі стаціонару позивача позаштатною тимчасового діючою військово-лікарською комісією при КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» було проведено медичний огляд, оформлено Довідку від 23.12.2024, у якій зазначено, що ОСОБА_1 потребує відпустки для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) на 30 календарних днів. На момент огляду, відповідно до Класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я від 04.07.2007, за ступенем тяжкості кваліфікована як легка.
Зазначив, що визначення ступеня придатності до військової служби є компетенцією штатних та позаштатних військово-лікарських комісій. В межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідженні медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі. У разі наявності заперечень щодо обґрунтованості висновку військово-лікарської комісії, позивач мав право звернутись до регіональної військово-лікарської комісії або Центральної військово-лікарської комісії для перегляду відповідного висновку.
Відповідач 2, ВЧ НОМЕР_1 , проти позову заперечив повністю з підстав, викладених у відзиві /арк.спр.51-52/. Питання визначення наявності чи відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є повноваженнями військово-лікарської комісії, а тому, суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу. Суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку, а законність процедури прийняття відповідачем висновку позивач під сумнів не ставить. Суд не може надавати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері. Тому, оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду. У спірних питаннях та складних випадках право на винесення остаточного рішення залишається за Центральною ВЛК.
При цьому, позивач не позбавлений права оскаржувати прийняте рішення (довідки про визначення ступеню важкості травми) до ВЛК вищого рівня та клопотати про проведення медичного огляду лікарями, зокрема, Центральної ВЛК.
Представник позивача подав клопотання від 18.02.2026 про призначення судово-медичної експертизи /арк.спр.54-56/.
Ухвалою суду від 20.03.2026 у клопотанні про призначення судово-медичної експертизи відмовлено.
Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі (частина 2 статті 262 КАС України).
Суд на підставі позовної заяви, відзивів, а також письмових доказів,-
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 проходив військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_3 на посаді водія-електрика 2 радіолокаційної станції 2 взводу радіолокаційної розвідки батареї радіолокаційної розвідки 1 дивізіону артилерійської розвідки. Звільнений у відставку наказом командира ВЧ НОМЕР_3 (по особовому складу) від 27.05.2025 №51-РС відповідно до Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України від 10.12.2008 №1153/2008 та Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ, на підставі пункту «б» частини 4 статті 26 – за станом здоров`я: на підставі висновку (постанови) ВЛК про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військової служби з переглядом через 6-12 місяців /арк.спр.17-18/.
Відповідно до довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України ОСОБА_1 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в період з 08.05.2022 по 30.10.2022; з 04.11.2022 по 24.11.2022; з 11.03.2023 по 20.05.2023; 17.07.2023 по 26.10.2023; з 08.11.2023 по 12.12.2023; з 05.01.2024 по 08.05.2024; з 25.05.2025 по 01.10.2024; з 06.11.2024 по 23.12.2024 в АДРЕСА_1 .
Згідно з Довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №1308 від 28.02.2025, 13.02.2024 ОСОБА_1 поблизу н.п. Широкий Яр Золочівського району Харківської області під час виконання бойового завдання внаслідок підриву автомобіля на вибуховому пристрої, отримав вибухову травму, закриту хребетну травму, неускладнений компресійний перелом тіл Th4, Th7, Th11, хребців (першого) ступеня та забій правого передпліччя.
У зв`язку із отриманням даної травми ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «МКЛШНМД ім. проф. О. І. Мещанінова» ХМР, де йому було проведено ВЛК. Відповідно до довідки позаштатної тимчасово діючої ВЛК від 23.12.2024 у ОСОБА_1 виявлено закриту хребетну травму, неускладнений компресійний перелом тіл 7-го та 11-го грудних хребців І ст., забій правого надпліччя. Дана травма пов`язана з проходженням військової служби та кваліфікується як легка.
ОСОБА_1 22.01.2025 проведено медичний огляд позаштатною постійно-діючою ВЛК ВЧ НОМЕР_1 . Діагноз та постанова гарнізонної ВЛК про причинний зв`язок захворювання: стан після консервативного лікування: закрита хребетна травма, неускладнені консолідуючі компресійні переломи першого ступеня тіл Th4, Th7, Th11 хребців внаслідок вибухової травми (13.12.2024) з тимчасовим порушенням статико-динамічної функції хребта. За ступенем тяжкості, травму віднесено до легких.
Також, 21.02.2025 позивачу проведено медичний огляд позаштатною гарнізонною постійно-діючою ВЛК ВЧ НОМЕР_1 . Діагноз та постанова гарнізонної ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): стан після консервативного лікування: іммобілізація жорстким корсетом з приводу закритої хребетної травми, неускладнені консолідуючі компресійні переломи першого ступеня тіл Th4, Th7, Th11 хребців внаслідок вибухової травми (13.12.2024) з тимчасовим порушенням статико-динамічної функції хребта. За ступенем тяжкості (Наказ МОЗ України від 04.07.2007 №370) травма відноситься до важких.
Солдату ОСОБА_1 21.03.2025 проведено черговий медичний огляд позаштатною гарнізонною постійно-діючою ВЛК ВЧ НОМЕР_1 . Діагноз та постанова гарнізонної військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання: стан після консервативного лікування неускладнених компресійних переломів тіл Th4 хребця першого ступеня, Th-7, Th11 другого ступеня з приводу закритої травми хребта внаслідок вибухової травми з больовим синдромом та тимчасовим порушенням статико-динамічної функції хребта (S22.1). За ступенем тяжкості, травма відноситься до тяжких.
Відповідно до свідоцтва про хворобу №2025-0430-0854-0541-3 від 30.04.2025, виданого Госпітальною ВЛК психоневрологічного профілю «Військово-медичного клінічного центру Західного регіону» за розпорядженням командира ВЧ від 19.04.2025 позивач 30.04.2025 пройшов ВЛК. Згідно з діагнозом, визначеним у вказаному свідоцтві, встановлено наслідки закритої хребетної травми від 13.12.2024 у вигляді компресійних переломів тіл Th4, Th7, Th11 хребців із їх клиноподібною деформацією ІІ ступеня, післятравматичного аваскулярного некрозу (спондилопатії Кюмелля) з кіфотичної деформації ІІ ступеня грудного відділу хребта, множинних післятравматичних протрузій міжхребцевих дисків шийного, грудного та поперекового відділів хребта зі значним порушенням функцій. ВЛК дійшла висновку про наявність причинного зв`язку захворювання (травми) із захистом Батьківщини, а за ступенем тяжкості вказане ушкодження віднесено до тяжких, що узгоджується з положеннями наказу МОЗ України від 04.07.2007 №370, яким закриті хребетно-спинномозкові травми визначено як тяжкі ушкодження.
У свідоцтві про хворобу Госпітальної ВЛК №2025-0430-0854 0541-3 від 30.04.2025 визначено, що відповідно до статті 76а графи II розкладу хвороб позивач є непридатним до військової служби. Такий висновок ґрунтується на встановленому діагнозі – наслідках закритої хребетно-спинномозкової травми з компресійними переломами тіл хребців, деформацією грудного відділу та значним порушенням функцій, що, згідно з наказом МОЗ України від 04.07.2007 №370, відноситься до тяжких травм. Отже, враховуючи характер ушкодження та його медичну класифікацію, позивач обґрунтовано визнаний непридатним до проходження військової служби.
Отже, у медичних довідках від 23.12.2024 та 22.01.2025 зазначено, що отримана позивачем травма класифікується як легка. Однак така оцінка не відповідає висновкам військово-лікарських комісій від 21.02.2025, 21.03.2025 та 30.04.2025, у яких ця травма визначена як тяжка відповідно до Наказу МОЗ України від 04.07.2007 №370.
З метою уточнення обставин 07.07.2025 представник позивача скерував адвокатські запити до КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги імені професора О.І. Міщанінова», якою видано довідку від 23.12.2024, а також до Військової частини НОМЕР_1 , якою видано довідку від 22.01.2025.
У відповідь на адвокатський запит КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги імені професора О. І. Міщанінова» повідомлено, що ОСОБА_1 доставлений до лікарні 13.12.2024 з діагнозом вибухова травма, закрита хребетна травма, неускладнений компресійний перелом тіл Th7 або Th11 хребців першого ступеня та забій правого передпліччя. Він був госпіталізований до травматологічного відділення №1, де пройшов повне дообстеження та отримав консервативну терапію, у результаті чого стан пацієнта покращився.
При виписці зі стаціонару, позаштатною тимчасово діючою ВЛК, у лікарні проведено медичний огляд та оформлено довідку від 23.12.2024, якою встановлено, що ОСОБА_1 потребує відпустки для лікування після поранення на 30 календарних днів. На момент огляду, відповідно до наказу МОЗ №370, за ступенем тяжкості травма кваліфікувалась як легка. Законодавством не передбачено внесення змін до постанов позаштатних ВЛК, окрім виправлення технічних помилок у документах, якими оформлена постанова ВЛК, тому внесення змін у довідку від 23.12.2024 неможливе. Для вирішення питання щодо виправлення або перегляду цієї довідки ОСОБА_1 або його представник можуть звернутися до 12-ї регіональної ВЛК.
У відповіді 12-ї регіональної ВЛК на адвокатський запит зазначено, що ця комісія не уповноважена встановлювати або змінювати ступінь тяжкості травм. Визначення тяжкості ушкодження, відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України №370 та пункту 6 Класифікатора розподілу травм, здійснюється лікарсько-експертними комісіями лікувально-профілактичних закладів, де пацієнт проходить лікування. У відповіді також вказано, що на момент медичного огляду ВЛК 23.12.2024 травма ОСОБА_1 зафіксована як легка. При цьому 12-та регіональна ВЛК наголосила, що в межах своєї компетенції вжито всіх можливих заходів для забезпечення дотримання вимог законодавства.
У відповіді ВЧ НОМЕР_1 на адвокатський запит від 07.07.2025 повідомлено, що 22.01.2025 позаштатною постійно діючою ВЛК військової частини проведено медичний огляд ОСОБА_1 , в результаті якого було видано довідку. Під час огляду комісією встановлено стан після консервативного лікування: закрита хребетна травма, неускладнені консолідуючі компресійні переломи першого ступеня тіл Th4, Th7, Th11 хребців унаслідок вибухової травми 13.12.2024, з тимчасовим порушенням статикодинамічної функції хребта. У відповіді зазначено, що питання тяжкості отриманої травми регулюється наказом Міністерства охорони здоров`я №370 від 04.07.2007, яким затверджено класифікатор розподілу травм за ступенем тяжкості, та що на момент огляду стан ОСОБА_1 за зазначеним класифікатором зафіксований як легкий.
Після отримання цієї відповіді представником позивача подано адвокатський запит до 16-ї регіональної ВЛК. У відповіді зазначено, що відповідно до пункту 6 Класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості, затвердженого наказом МОЗ №370, медичний висновок про ступінь тяжкості травми надають лікарсько-експертні комісії лікувально-профілактичних закладів, де здійснюється лікування особи, яка постраждала. Водночас повідомлено, що відповідно до пункту 22.5 Глави 22 Розділу 2 Положення про військово-лікарську експертизу у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402, під час дії особливого періоду довідка на контроль у штатну ВЛК не направляється. Враховуючи зазначене, у разі незгоди з встановленим ступенем тяжкості травми рекомендується звертатися письмово до керівника закладу охорони здоров`я, де проводився медичний огляд ВЛК, тобто фактично до військової частини НОМЕР_1 , де здійснювався огляд.
Також, відповідно до Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №1/25/2334/В від 29.05.2025, ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності. Основним діагнозом зазначено Т91.1 — наслідки перелому хребта, супутніми діагнозами — Q05.90 - розщілина хребта, неуточнена, С81.2 - змішано-клітинний (класичний) варіант лімфоми Ходжкіна, Н36 - ураження сітківки при хворобах, класифікованих в інших рубриках, В18.2 - хронічний вірусний гепатит С, І68.8 - інші ураження судин головного мозку при хворобах, класифікованих в інших рубриках.
Причиною інвалідності визнано поранення (контузії, травми, каліцтва), захворювання або інші ушкодження здоров`я, одержані під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних із перебуванням на фронті /арк.спр.9-27/.
Вважаючи, що у медичних довідках від 23.12.2024 та 22.01.2025 травму класифіковано як легку протиправно, що своєю чергою порушує послідовність класифікації травми в документах, з огляду на незмінний характер ушкодження, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.
Вирішуючи спір суд застосовує такі норми права.
Завданням адміністративного судочинства України відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частиною 2 статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Спірним питанням у цій справі є питання правомірності класифікації травми позивача як легкої у медичних довідках №2338 від 23.12.2024 та №102 від 22.01.2025.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу (частина 1). Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України (частина 2).
Нормами статті 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів визнано обов`язком громадянина України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Відповідно до статті 70 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19.11.1992 №2801-XII, військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям. Військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, а також при закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, за потреби - інших органів або військових формувань сектору безпеки і оборони, визначених частиною 2 статті 12 Закону України “Про національну безпеку України”. Військово-лікарські комісії також можуть створюватися при державних та комунальних закладах охорони здоров`я.
Приписами статті 69 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» встановлено, що медична експертиза з тимчасової непрацездатності осіб проводиться лікарем у закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності, а також лікарями, що провадять господарську діяльність з медичної практики як фізичні особи – підприємці (частина 1).
Порядок проведення медичної експертизи з тимчасової непрацездатності визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я (частина 2).
Під час проведення медичної експертизи з тимчасової непрацездатності встановлюються факт і тривалість тимчасової непрацездатності, що підтверджується медичним висновком про тимчасову непрацездатність, який формується в електронній системі охорони здоров`я (або листком непрацездатності, виданим у паперовій формі) (частина 3).
Медичний висновок про тимчасову непрацездатність формується у зв`язку з захворюванням або травмою, вагітністю та пологами, отриманням реабілітаційної допомоги у сфері охорони здоров`я, протезуванням, здійсненням тимчасового догляду за хворим членом сім`ї, хворою дитиною, карантином, санаторно-курортним лікуванням, необхідністю тимчасового переведення працівника у зв`язку з хворобою на іншу роботу, відповідно до порядку формування, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я (частина 4).
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992.
Відповідно до частини 10 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 №1109/15800 (далі – Положення №402).
Положення №402 поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, членів їх сімей, призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до Положення №402 постанови ВКЛ розглядаються, затверджуються, не затверджуються, контролюються, переглядаються, за необхідності скасовуються або відміняються відповідною штатною ВЛК.
Відповідно до пункту 1.2 Положення №402 (надалі – Положення) військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби, служби у військовому резерві військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза - це: 
- медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей які проходять базову військову службу); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби;
- визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ;
- встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які призвели до смерті військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби.
Згідно з пунктом 2.1 розділу I Положення для проведення військово лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі – ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії.
Відповідно до пунктів 2.5.1-2.5.2 розділу І Положення до позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК) належать: госпітальні ВЛК; гарнізонні ВЛК; ЛЛК; ВЛК Десантно штурмових військ; ВЛК ТЦК та СП; ВЛК Сухопутних військ Збройних Сил України; ВЛК Сил спеціальних операцій Збройних Сил України; ВЛК інших закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності.
Позаштатні (постійно та тимчасово діючі) ВЛК призначаються у складі голови, заступника голови (може призначатись один з членів комісії), членів комісії (не менше ніж три лікарі) і секретаря з числа фахівців з медичною освітою. До складу ВЛК можуть призначатися лікарі інших спеціальностей.
Згідно з пунктами 2.5.3-2.5.6 розділу І Положення до складу ВЛК (ЛЛК) ТЦК та СП входять медичні працівники закладу охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, визначеного рішенням виконавчого органу сільської, селищної, міської ради (голови обласної, Київської міської військових адміністрацій, а також районних військових адміністрацій та військових адміністрацій населених пунктів).
Штатні і позаштатні (постійно та тимчасово діючі) ВЛК (ЛЛК) з питань військово лікарської та лікарсько-льотної експертизи підпорядковуються вищим штатним ВЛК.
За запитом голови ВЛК (ЛЛК), до роботи позаштатних (постійно та тимчасово діючих) ВЛК (ЛЛК) на правах членів ВЛК (ЛЛК) можуть залучатися головні (провідні) медичні спеціалісти, начальники відділень, інші лікарі-спеціалісти закладів охорони здоров`я (установ), спеціалісти інших (не медичних) спеціальностей, начальник медичної служби та/або представник командування (керівництва) військової частини, де проходить службу військовослужбовець, що оглядається.
Перелік закладів охорони здоров`я (установ), військових частин, при яких організовуються позаштатні постійно діючі ВЛК (ЛЛК), разом зі списком голів та заступників голів цих ВЛК (ЛЛК) на наступний календарний рік затверджується щорічно до 25 грудня начальником ЦВЛК за поданням начальників штатних ВЛК регіонів.
Під час дії особливого періоду, за потреби створення додаткових позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК), зазначений перелік разом зі списком голів та заступників голів ВЛК (ЛЛК) невідкладно подається на затвердження голові ЦВЛК начальниками штатних ВЛК регіонів.
Відповідно до підпункту 2.3.3 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення №402 на Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України (ЦВЛК) покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також: розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи; прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності осіб, звільнених з військової служби, на період їх фактичного звільнення із Збройних Сил України.
Згідно з підпунктом 2.3.4 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення, Центральна військово-лікарська комісія має право, зокрема, розглядати, переглядати, скасовувати, відміняти, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК Збройних Сил України.
Постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку (підпункт 2.3.5 пункт 2.3 глави 2 розділу І Положення).
Згідно з підпунктом 2.4.3 пункту 2.4 глави 2 розділу І Положення №402 за рішенням ЦВЛК на ВЛК регіону, незалежно від адміністративно-територіальної зони відповідальності ВЛК за проведення військово-лікарської експертизи, покладається розгляд, контроль, затвердження постанов позаштатних постійно діючих ВЛК та прийняття, скасування, перегляд постанов про причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), у тому числі які призвели до загибелі (смерті) військовослужбовців, осіб звільнених з військової служби.
Підпунктом 2.4.5 пункту 2.4 глави 2 розділу І Положення передбачено, що ВЛК Регіону має право, зокрема, приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати, відміняти або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК. Постанову про придатність до військової служби осіб, звільнених з військової служби, на період їх фактичного звільнення зі Збройних Сил України має право приймати або переглядати тільки ЦВЛК.
Відповідно до пункту 1.1 глави 1 розділу ІІ Положення медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.
Постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі – Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі – ТДВ) (додаток 3) (пункт 1.2 глави 1 розділу ІІ Положення).
Отже, визначення ступеня придатності до військової служби є компетенцією штатних та позаштатних військово-лікарських комісій.
Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд встановив, що у справі немає доказів того, що позивач звертався до регіональної ВЛК зі скаргою чи заявою щодо перегляду довідки позаштатної тимчасово діючої військово-лікарської комісії №2338 від 23.12.2024 та довідки військово-лікарської комісії №102 від 22.01.2025. Не надав позивач також і доказів звернення зі скаргою до Центральної ВЛК.
Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Дискреційні повноваження – це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.
Системний аналіз вищевказаних норм свідчить про те, що при розгляді по суті спору в адміністративних справах, у яких оспорюються рішення лікарських комісій, суд не має здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому така оцінка виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суди вправі перевіряти законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку.
У цьому контексті слід зауважити, що позивач не оспорює законність самої процедури прийняття відповідачами відповідних рішень.
Крім того, суд враховує висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 12.02.2021 року у справі №820/5570/16, згідно з яким «…Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки, як попередньо зазначалося, суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права».
В межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідженні медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 13.06.2018 у справі №806/526/16.
Своєю чергою, надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби виходить за межі судового розгляду. Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 12.06.2020 у справі №810/5009/18.
Питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому а ні суд, а ні інший орган не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.
Верховний Суд у постанові від 10.02.2022 у справі №160/7153/20 зазначив, що дискреційні повноваження це повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким. З огляду на положення статті 2 КАС України щодо компетенції адміністративного суду останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною 2 статті 2 КАС України критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
Окрім того, у разі наявності заперечень щодо обгрунтованості висновку військово-лікарської комісії, позивач мав право звернутись до регіональної ВЛК або Центральної ВЛК для перегляду відповідного висновку. Адже згідно з Положенням №402 особа має право звернутися до ВЛК вищого рівня із відповідною скаргою, а у разі незгоди із ВЛК вищого рівня – звернутися до Центральної ВЛК або до суду.
Застосовуючи системний аналіз правових норм у співставленні з фактичними обставинами справи слід виснувати, що перевірка рішення госпітальної (гарнізонної) ВЛК на предмет того, чи дотримані всі умови та критерії, передбачені Положенням №402 при проведенні медичного огляду військового, належить до функцій ВЛК регіону чи ЦВЛК, а остаточного рішення, яке підлягає судовому оскарженню, ВЛК регіону чи Центральна ВЛК (в межах справи) не приймали. Отже, позивач не дотримався вимог Положення №402 щодо процедури оскарження результатів медичного огляду.
Крім того, відповідно до Положенням №402 ВЛК не наділені повноваженнями змінювати своє рішення, про що просить позивач у позові.
Інші аргументи сторін на оцінку доказів у справі не впливають та висновків суду не змінюють.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та законність дій та рішень відповідачів. Тому, у задоволенні позову слід відмовити повністю.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подання цього позову, відповідно до статті 139 КАС України, судові витрати між сторонами розподіляти не слід.
Керуючись статтями 2, 6-10, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 257, 262, 293, 295 КАС України, суд
в и р і ш и в :
1. У задоволенні позову відмовити повністю
2. Судові витрати зі сторін не стягувати.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 ).
Відповідач 1: Комунальне некомерційне підприємство «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» Харківської міської ради (61103, м. Харків, пров. Остаповича Ігоря,3А; ЄДРПОУ 02003557).
Відповідач 2: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ; ЄДРПОУ НОМЕР_5 ).

  Суддя	  Кравців Олег Романович