ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 р. м. Чернівці Справа № 600/4774/25-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Анісімова О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:
I. РУХ СПРАВИ

1.1. ОСОБА_1 (далі – Позивач) звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі – Відповідач або ВЧ НОМЕР_1 ), в якому просить:
– визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо непогодження рапорту про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за сімейними обставинами, передбаченими абз. 14 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» згідно поданого рапорту від 22.09.2025 року;
– зобов`язати військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за сімейними обставинами, передбаченими абз. 14 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», згідно поданого рапорту від 22.09.2025.
1.2. Ухвалою суду від 07.10.2025 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
1.3. 20.10.2025 року до суду від ВЧ НОМЕР_1 надійшов відзив на позов.

ІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

2.1. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що він з 17.04.2022 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 АДРЕСА_1 на підставі призову під час мобілізації. Батько Позивача – ОСОБА_2 – є особою з інвалідністю ІІ групи загального захворювання безтерміново, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ №800883.
2.2. Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 04.08.2025 у справі №718/1366/25, яке набрало законної сили 04.09.2025, батька Позивача - ОСОБА_2 - визнано недієздатним (внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу), встановлено над ним опіку та призначено Позивача його єдиним опікуном строком на два роки.
2.3. 22.09.2025 Позивач подав командиру військової частини НОМЕР_1 рапорт про звільнення з військової служби на підставі абз. 14 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992, №2232-XII (далі – Закон №2232-XII), додавши пакет документів відповідно до вимог п. 29 додатку 19 Інструкції № 170 (копії судових рішень про визнання батька недієздатним та про призначення Позивача опікуном).
2.4. Того ж дня на рапорті посадовою особою Відповідача – ТВО НЮГ НВПС лейтенантом юстиції ОСОБА_3 – накладено резолюцію «Не погоджено» з посиланням на постанови Верховного Суду від 24.12.2024 (касаційне провадження № 61-13107св24) та від 26.06.2024 (справа № 742/8872/23), в яких нібито встановлено несумісність проходження військової служби з виконанням обов`язків опікуна.
2.5. Вважає таку відмову протиправною, оскільки він має право на звільнення із військової служби на підставі абз. 14 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону №2232-XII, який такий, що здійснює опіку над недієздатним батьком.

II. Позиція відповідача

2.6. Відповідач позов не визнає, просить в його задоволенні відмовити, оскільки:
– військова частина як суб`єкт владних повноважень правомірно керувалась правовими позиціями Верховного Суду, обов`язковими для всіх органів влади;
– рішення Кіцманського районного суду про встановлення опіки прийнято без урахування статусу Позивача як військовослужбовця та фактичної неможливості здійснення ним постійного догляду;
– відповідно до обліково-послужної картки Позивача, у батька є повнолітня дочка – ОСОБА_4 , яка може здійснювати опіку;
– військова частина вживає заходів до оскарження рішення Кіцманського районного суду від 04.08.2025 у справі № 718/1366/25 в апеляційному порядку.

ІІІ. ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ 

3.1. Дослідженням матеріалів справи та згідно аргументів сторін, судом встановлено, що ОСОБА_1 з 17.04.2022 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 АДРЕСА_1 на підставі призову під час мобілізації. 
3.2. Батько Позивача – ОСОБА_2 - є особою з інвалідністю ІІ групи загального захворювання безтерміново, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ №800883.
3.3. Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 04.08.2025 у справі №718/1366/25, яке набрало законної сили 04.09.2025, батька Позивача – ОСОБА_2 – визнано недієздатним (внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу), встановлено над ним опіку та призначено Позивача його єдиним опікуном строком на два роки.
3.4. 22.09.2025 Позивач подав командиру військової частини НОМЕР_1 рапорт про звільнення з військової служби на підставі абз. 14 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону № 2232-XII, додавши пакет документів, а саме копії: паспорт громадянина України ОСОБА_1 ; копію РНОКПП ОСОБА_1 ; довідку про реєстрацію місця проживання; паспорт громадянина України ОСОБА_2 ; витяг з Державного реєстру актів цивільного стану про народження ОСОБА_1 ; довідку до акта огляду МСЕК №800883 серії 12 АГГ на ім`я ОСОБА_2 ; висновок ЛКК №134 від 27.03.2025 на ім`я ОСОБА_2 ; рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 04.08.2025; свідоцтво про розірвання шлюбу; акт обстеження умов проживання особи.
3.5. 22.09.2025 на рапорті посадовою особою Відповідача – ТВО НЮГ НВПС лейтенантом юстиції Наконечним Є.В. – накладено резолюцію «Не погоджено» з посиланням на постанови Верховного Суду від 24.12.2024 (касаційне провадження № 61-13107св24) та від 26.06.2024 (справа №742/8872/23), та власноруч зазначено наступне: «… судами встановлено, що проходження військової служби є несумісним із виконанням обов`язків опікуна. Верховний Суд підкреслив: «військовослужбовець не може бути опікуном, оскільки служба унеможливлює фактичне та безперервне здійснення догляду»».
3.6. Також, дослідженням матеріалів справи встановлено, що згідно акту №112 від 17.09.2025 обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, яким складений Веренчанської сільською радою Чернівецького району Чернівецької області, позивач проживає разом з батьком ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_2 та є опікуном останнього.
3.7. Крім цього, згідно обліково-послужної картки до військового квитка серії НОМЕР_2 позивач має сестру ОСОБА_4 , 1989 р.н. 
Водночас суд звертає увагу, що згідно Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00050313328 від 27.03.2025 батько Позивача – ОСОБА_2 одружився на його матері – ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується записом про шлюб №25 від 25.09.1993.
3.8. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 09.01.2024, серія НОМЕР_3 шлюб між батьком Позивача – ОСОБА_2 та його матір`ю – ОСОБА_5 розірвано 09.01.2024.

ІV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА

4.1. Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, врегульовано положеннями Закону №2232-XII (в редакції, чинній на час подання позивачем рапорту про звільнення з військової служби).
4.2. Статтею 2 Закону №2232-XII визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
4.3. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 “Про введення воєнного стану в Україні” у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України “Про правовий режим воєнного стану” в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. 
4.4. На момент розгляду цієї адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.
4.5. Крім цього, відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 “Про введення воєнного стану в Україні” військовому командуванню разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування доручено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України “Про правовий режим воєнного стану” заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
4.6. Згідно із статтею 1 Закону України “Про правовий режим воєнного стану” від 12.05.2015 року № 389-VIII (в редакції станом на час виникнення спірних відносин, далі - Закон № 389-VIII), воєнний стан – це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
4.7. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 “Про загальну мобілізацію” постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію (далі – Указ №69/2022). Згідно пункту 4 Указу № 69/2022 призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.
4.8. Так, відповідно до п. «г» пп. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-XII (в редакції, чинній на дату подання рапорту - 22.09.2025) військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, під час дії воєнного стану звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається ч. 12 цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).
4.9. Абзацом 15 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону № 2232-XII до таких сімейних обставин віднесено: необхідність здійснення опіки над особою, визнаною судом недієздатною, за умови що за такою особою не здійснюється піклування (опіка) іншими особами.
4.10. Указом Президента України від 10.12.2008 р. №1153/2008 «Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (надалі - Положення №1153/2008), яким визначається порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з виконанням громадянами військового обов`язку в запасі.
4.11. Відповідно до підпункту 2 пункту 225 Положення №1153/2008 звільнення військовослужбовців із військової служби під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу": у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них;
4.12. Згідно пункту 233 Положення №1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються:
підстави звільнення з військової служби;
думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;
районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
При звільненні військовослужбовця з військової служби за рішенням командування військової частини відповідно до підпункту 1 пункту 35 цього Положення рапорт на звільнення військовослужбовцем не подається. У такому разі командуванням військової частини складається аркуш бесіди з військовослужбовцем за формою, визначеною Міністерством оборони України.
4.13. Наказом Міністра оборони України від 10.04.2009, №170 затверджено Інструкцію про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі – Інструкція №170), якою визначено механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153.
4.14. Відповідно до пункту 29 додатку 19 Інструкції № 170 при поданні до звільнення з підстави необхідності здійснення опіки над недієздатною особою подаються: копія рішення суду про визнання особи недієздатною та копія рішення суду про призначення опікуном цієї особи громадянина, який проходить військову службу.

V. ПОЗИЦІЯ СУДУ

5.1. Пред`являючи цей позов Позивач виходив із того, що ВЧ НОМЕР_1 допущена протиправна бездіяльність, суть якої полягала у тому, що його не звільнено з військової служби за сімейними обставинами, передбаченими абз. 15 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону № 2232-XII, згідно поданого рапорту від 22.09.2025.
5.2. З цього приводу суд зазначає, що згідно аналізу абзацу 15 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону № 2232-XII (зміст якого наведений вище), законодавець встановив виключний і вичерпний перелік умов для звільнення за цією підставою: (1) наявність чинного судового рішення про призначення військовослужбовця опікуном особи, визнаної недієздатною; (2) відсутність інших призначених судом опікунів над цією особою. 
Жодних додаткових умов (зокрема, оцінки фактичної можливості здійснення опіки командуванням) закон не передбачає.
5.3. Вище судом наводились положення п. 29 додатку 19 Інструкції №170, згідно яких при поданні до звільнення з підстави необхідності здійснення опіки над недієздатною особою подаються: копія рішення суду про визнання особи недієздатною та копія рішення суду про призначення опікуном цієї особи громадянина, який проходить військову службу.
5.4. Так, рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 04.08.2025/, справа №718/1366/25, яке набрало законної сили 04.09.2025, Позивача призначено єдиним опікуном над недієздатним батьком. 
Рішення ухвалено за участю зацікавлених осіб – ОСОБА_2 та опікунської ради Веренчанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, з дотриманням вимог статей 60, 63 Цивільного кодексу України. Рішення не оскаржено та набрало законної сили.
5.5. З рапортом від 22.09.2025 Позивач подав усі документи, визначені п. 29 додатку 19 Інструкції № 170. Жодних зауважень щодо комплектності документів Відповідач не висловив. Підставою для відмови стало виключно посилання на правові позиції Верховного Суду.
5.6. Отже, обидві умови звільнення, встановлені абз. 15 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону № 2232-XII, дотримані: Позивача призначено єдиним опікуном; відомостей про наявність інших призначених судом опікунів над ОСОБА_2 у матеріалах справи немає.
5.7. Відповідач обґрунтував відмову у погодженні рапорту правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 24.12.2024 (справа № 61-13107св24) та від 26.06.2024 (справа № 742/8872/23), відповідно до яких «проходження військової служби є несумісним з виконанням обов`язків опікуна».
5.8. Суд оцінює цей аргумент як такий, що не ґрунтується на законі, з огляду на те, що:
- по-перше, посилання Відповідача є предметно нерелевантними. Постанови Верховного Суду від 24.12.2024 (справа №716/662/24, провадження №61-13107св24) та від 26.06.2024 (справа №742/8872/23) стосуються питання цивільного судочинства – а саме, можливості призначення військовослужбовця опікуном у розумінні Цивільного кодексу України. Ці справи вирішувалися за правилами ЦПК України і предметом їх розгляду було питання про те, чи може суд призначити військовослужбовця опікуном, беручи до уваги неможливість забезпечення фактичного щоденного догляду. 
Натомість у цій справі предметом є зовсім інше правовідношення - реалізація права на звільнення з військової служби в адміністративно-правових відносинах за вже прийнятим та таким, що набрало законної сили рішенням суду про опіку.
- по-друге, рішення Кіцманського районного суду від 04.08.2025 у справі № 718/1366/25 набрало законної сили. Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, їх посадовими особами. У пункті 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України обов`язковість судових рішень закріплено як конституційну засаду судочинства. 
Посадові особи Відповідача не наділені жодними повноваженнями переоцінювати, ставити під сумнів або ігнорувати чинне судове рішення.
- по-третє, суд звертає увагу на те, що такий підхід Відповідача, по суті, означав би надання командуванню повноважень на власний розсуд переоцінювати рішення суду, що набрало законної сили, – що прямо суперечить ч. 2 ст. 19 Конституції України та принципу верховенства права.
5.9. Щодо посилання Відповідача на наявність у батька Позивача повнолітньої дочки – ОСОБА_4 , то суд зазначає, що така позиція є помилковою, оскільки ОСОБА_4 не є донькою ОСОБА_2 , інакше по-батькові вона була б « ОСОБА_6 », а не « ОСОБА_7 »; та народжена вона за чотири роки до шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (див. обліково-послужну картку до військового квитка серії НОМЕР_2 та Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00050313328 від 27.03.2025).
Водночас суд звертає увагу, що рішенням Кіцманського районного суду від 04.08.2025, прийнятим із залученням органу опіки та піклування, Позивача призначено єдиним опікуном. Ні закон, ні Інструкція № 170 не покладають на командування військової частини обов`язку або права встановлювати наявність/відсутність у підопічного інших родичів поза межами того, що вже перевірено та встановлено судом. 
Критерієм, визначеним у абз. 15 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону № 2232-XII, є відсутність інших призначених опікунів, а не відсутність інших родичів взагалі.
5.10. Щодо позиції Відповідача згідно якої він готує апеляційну скаргу на рішення Кіцманського суду не може братися до уваги, оскільки рішення суду набрало законної сили, а доказів подання апеляційної скарга та вікриття апеляційного провадження станом на 16.03.2026 - немає (див. ЄДРСР). На момент розгляду цієї справи рішення у справі № 718/1366/25 є обов`язковим для виконання.
5.11. Також необґрунтованими є доводи Відповідача про те, що Позивач не міг фактично здійснювати опіку в проміжок між 04.09.2025 та 22.09.2025 (тобто протягом 18 днів до подання рапорту), не є підставою для відмови у погодженні рапорту, оскільки закон не встановлює будь-якого строку для подання рапорту після набрання рішенням про опіку законної сили.
5.12. За таких обставин суд вважає, що при розгляді рапорту ОСОБА_2 від 22.09.2025, ВЧ НОМЕР_1 допущена протиправна бездіяльність, яка полягає у незвільнені останнього з військової служби за сімейними обставинами, передбаченими абз. 15 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону № 2232-XII, згідно поданого рапорту.

VІ. ВИСНОВКИ СУДУ

6.1. Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На розвиток зазначених положень Конституції України частиною другою статті 2 КАС України визначені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, яким є відповідач.
6.2. Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
6.3. Згідно із частиною 4 статті 245 КАС України у разі, коли суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача – суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, суд може прийняти таке рішення, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Наведена норма дає підстави стверджувати, що якщо всі передбачені законом умови для звільнення виконані і рішення не є дискреційним, суд зобов`язує суб`єкт владних повноважень прийняти позитивне рішення. 
6.4. У справі, що розглядається, всі передбачені абз. 15 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону № 2232-XII умови дотримані: наявне чинне рішення суду про призначення Позивача єдиним опікуном; рапорт і документи подано відповідно до Інструкції № 170. 
За таких обставин, дотримуючись балансу між приватним та публічним інтересом, суд вважає за необхідне зобов`язати Відповідача прийняти рішення про звільнення Позивача з військової служби.
6.5. Враховуючи викладене, суд вважає, що цей позов піддягає задоволенню повністю, виходячи із міркувань, які наведені в його мотивувальній частині.

VІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

7.1. Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
7.2. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1 211,20 грн (квитанція від 03.10.2025 р., наявна в матеріалах справи), що підлягає стягненню з Відповідача.
Керуючись статтями 2, 5, 9, 72, 73, 74, 77, 90, 139, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 255, 257, 258, 262 КАС України, суд - 

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, задовольнити повністю.
2. Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) щодо непогодження рапорту ОСОБА_1 від 22.09.2025 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами відповідно до абзацу 15 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) з військової служби за сімейними обставинами відповідно до абзацу 15 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» на підставі рапорту від 22.09.2025.
4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

У відповідності до статей 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 

Повне найменування учасників процесу:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_5 );
Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).

Суддя О.В. Анісімов