Справа № 331/2456/26
Провадження № 2-а/331/50/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2026 року        м. Запоріжжя 

Олександрівський районний суд міста Запоріжжя у складі:
головуючого судді – Кольц Д.М.,
за участі секретаря судового засідання Дорофєєвої М.А.,
позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу 1 роти 4 батальйону 1 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Гришина Максима Сергійовича, Управління патрульної поліції в Запорізькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
19 березня 2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив скасувати постанову серії ЕНА №6806733 від 10.03.2026 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Позивач також просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення та стягнути з відповідача на свою користь судові витрати.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є протиправною, незаконною та такою, що винесена без дотримання норм чинного законодавства. Позивач стверджує, що відеозапис із нагрудної камери йому не показували і не ознайомили з ним, що свідчить про формальний підхід поліцейського. На клопотання позивача представником Управління патрульної поліції в Запорізькій області з власного мобільного телефону було надано на огляд фото автомобіля, який начеб то рухався по пр. Соборний в м. Запоріжжя, однак з цього відеозапису неможливо було ідентифікувати колір автомобіля, його реєстраційний номер, а також особу, яка керувала транспортним засобом, ОСОБА_1 було подано усні зауваження. На думку позивача, відповідачем не було забезпечено об`єктивного з`ясування обставин, а винесення постанови ґрунтується на припущеннях, що порушує презумпцію невинуватості та вимоги статей 245, 251, 252, 280 КУпАП.
Представник відповідача Управління патрульної поліції в Запорізькій області в судове засідання не з`явився, надав суду відзив на позовну заяву, згідно якого позов не визнав у повному обсязі, вважав його необґрунтованим, а оскаржувану постанову законною, у задоволенні позовних вимог просив відмовити, розглядати справу без його участі. Також до відзиву надано відеозаписи подій за яких було складено постанови відносно ОСОБА_1 ..
Відповідач поліцейський взводу 1 роти 4 батальйону 1 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Гришин М.С. у судове засідання не з`явився. До суду надав клопотання про розгляд справи без його участі.

Процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 23 березня 2026 року відкрито провадження у цій справі. 
У судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Зазначив, що під час складання постанови працівники поліції не з`ясували причин пошкоджень, не врахували його зауважень щодо доказів, які досліджувалися під час розгляду справи. Також підкреслив, що поліцейський міг обмежитись усним зауваженням (у порядку ст. 22 КУпАП, врахувавши пояснення ОСОБА_1 пр. те, що він виїхав на СТО, однак, не розрахувавши часу, був змушений продовжити рух у темну пору доби. Накладання адміністративного стягнення покладає на позивача надмірний тягар, оскільки він і так витратив значні кошти на ремонт авто. 
ОСОБА_2 до суду не з`явився, надіслав заяву про розгляд провадження за його відсутності.

Обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази.
10 березня 2026 року поліцейським взводу 1 роти 4 батальйону 1 Управління патрульної поліції в Запорізькій області капралом поліції Гришиним М.С. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 6806733.
Згідно зі змістом вказаної постанови водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 282680Н з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла в темну пору доби. У постанові зазначено, що цими діями водій порушив п. 31.4.3.в Правил дорожнього руху. За це порушення на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн за ч. 1 ст. 121 КУпАП. Також у постанові міститься відмітка про те, що під час розгляду справи велася відеофіксація на нагрудну боді-камеру № 474952. Факт отримання копії оскаржуваної постанови в день її винесення підтверджується підписом ОСОБА_1 у відповідній графі бланка постанови.
Судом було досліджено відеозапис із нагрудної камери поліцейського, що надали відповідачі. З дослідженого відеозапису судом встановлено, що поліцейські під час несення служби виявили, що водій не виконав вимоги Правил дорожнього руху України через що зупинили його, підійшовши до автомобіля, працівник поліції представився, повідомив про ведення відеофіксації та назвав причину зупинки, зазначивши, що у транспортного засобу не працює ліва фара в режимі ближнього світла. Після цього поліцейський попросив пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та страховий поліс. На відеозаписі зафіксовано, що у автомобіля, яким керував ОСОБА_1 взагалі відсутня ліва фара. При цьому ОСОБА_1 не заперечував цієї несправності та більш того, просив поліцейських якнайшвидше скласти постанову відносно нього, щоб він далі продовжив рух. Перед винесенням постанови поліцейський роз`яснив позивачу його права, повідомив суть правопорушення, розмір накладеного штрафу, а також право і строки оскарження рішення до суду.

Норми права, які застосував суд.
Нормами п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» та ст. 222 КУпАП встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі та розглядає справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Згідно з п. 31.4.3.в Правил дорожнього руху України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам як порушення регулювання фар.
Частиною 1 статті 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.
Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Статтею 9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Тобто, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
За приписами ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розгляд справи про адміністративне правопорушення має здійснюватися з дотриманням прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, визначених статтею 268 КУпАП.
За змістом ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів та показань свідків.
Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
За статтею 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Частиною 3 статті 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду
У постанові Верховного Суду від 26.05.2020 року у справі № 520/2098/17 сформульовано такий висновок. Згідно статті 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. При цьому відповідно до статті 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені частиною другою статті 122 КУпАП, розглядають органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Відтак, враховуючи наведені приписи законодавства, суд зауважує, що уповноваженим суб`єктом, наділеним виключними дискреційними повноваженнями звільняти порушника від адміністративної відповідальності, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, у даних спірних правовідносинах, є виключно органи Національної поліції, як органи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 121 КУпАП. 
Схожі висновки викладені і в інших постановах Верховного Суду, зокрема від 31.10.2019 у справі № 266/3228/16-а та від 12 грудня 2019 року у справі № 678/568/17.

Мотивована оцінка і висновки суду.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України обов`язок щодо доказування правомірності оскаржуваної постанови покладається на відповідача. Суд констатує, що відповідач належним чином виконав свій процесуальний обов`язок, надавши суду безперервний відеозапис із нагрудної камери поліцейського. Цей відеозапис об`єктивно та беззаперечно підтверджує той факт, що 10 березня 2026 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом, у якого в темну пору доби не працювала ліва фара в режимі ближнього світла.
Оцінюючи доведеність вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, суд також враховує непослідовну позицію сторони позивача. Так, первісно у позовній заяві позивач заперечував саму подію правопорушення, вказавши на відсутність доказів вчинення ним адміністративного правопорушення. Однак, після надання відповідачем відеодоказів, позивач у судовому засіданні фактично визнав наявність несправності та просив закрити провадження у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення. Така суперечлива позиція позивача у сукупності з наданим відповідачем відеозаписом повністю підтверджує факт вчинення правопорушення та спростовує доводи позовної заяви щодо безпідставності зупинки.
При вирішенні клопотання позивача про застосування ст. 22 КУпАП та звільнення позивача від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю правопорушення, суд виходить з таких міркувань.
Відповідно до ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Як встановлено судом з відеозапису, несправність зовнішніх світлових приладів не виникла раптово під час руху. Під час спілкування з інспектором позивач визнав, що свідомо виїхав на несправному автомобілі. Отже, водію було відомо про несправність до початку руху. Оскільки свідома експлуатація транспортного засобу із несправною фарою у темну пору доби створює загрозу безпеці дорожнього руху, у поліцейського не було достатніх, передбачених ст. 22 КУпАП, підстав для визнання діяння малозначним.
Отже, підстав вважати неправомірними висновки поліцейського щодо доведеності вини позивача у вчиненні правопорушення та відсутності підстав для застосування ст. 22 КУпАП у суду немає.
Окрім того, суд наголошує, що застосування статті 22 КУпАП є виключним дискреційним повноваженням уповноваженої посадової особи органу Національної поліції. Відповідно до сталих висновків Верховного Суду, зокрема, у постановах від 26.05.2020 року у справі № 520/2098/17, від 31.10.2019 у справі № 266/3228/16-а та від 12.12.2019 у справі № 678/568/17, вирішення питання про звільнення порушника від відповідальності за малозначністю належить виключно до компетенції органу, що приймав рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
За таких обставин, скасування оскаржуваної постанови та самостійне застосування судом статті 22 КУпАП прямо суперечитиме зазначеним вище нормам закону та обов`язковим для врахування висновкам Верховного Суду, оскільки це означатиме вихід суду за межі своєї компетенції та неправомірне втручання у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень. Враховуючи викладене, оскаржувана постанова є законною, а позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Щодо розподілу судових витрат.
Оскільки суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог та ухвалює рішення про відмову у задоволенні позову, відповідно до приписів статті 139 КАС України судові витрати покладаються на позивача та відшкодуванню не підлягають.
Керуючись статтями 72, 77, 90, 139, 205, 241-246, 250, 255, 286, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до поліцейського взводу 1 роти 4 батальйону 1 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Гришина Максима Сергійовича, Управління патрульної поліції в Запорізькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у зв`язку з безпідставністю позовних вимог.
Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя          Кольц Д.М.