1	Справа № 335/3468/26  3/335/890/2026 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2026 року м. Запоріжжя

Суддя Вознесенівський районного суду міста Запоріжжя Мінаєв М.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Управління патрульної поліції в Запорізькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України у формі ID-карти № НОМЕР_1 ,
за ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, – 
ВстановиВ:
01.04.2026 до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя надійшла справа про адміністративне правопорушення за протоколом серії ЕПР1 № 619253 від 19.03.2026 щодо громадянина ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.
За змістом вказаного протоколу, 19.03.2026 о 21 год. 18 хв., водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у м. Запоріжжі, просп. Соборний, біля буд. 160, керував транспортним засобом, не маючи права керування такими транспортними засобами, чим порушив п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч. 2 ст. 126 КУпАП.
Крім того, одночасно до суду надійшла справа про адміністративне правопорушення за протоколом серії ЕПР1 № 619259 від 19.03.2026 щодо громадянина ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Вказаним протоколом встановлено, що 19.03.2026 о 21 год. 18 хв., водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у м. Запоріжжі, просп. Соборний, біля буд. 160, керуючи транспортним засобом проїхав на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив вимогу п. 8.7.3. «е» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , в судовому засіданні фактів, викладених у протоколах, не заперечував. Пояснив, що раніше також неодноразово керував транспортним засобом, розуміючи, що в нього немає права на це, і що в силу віку він взагалі не має права сідати за кермо. Раніше він Правил дорожнього руху не порушував, і тому його не зупиняла патрульна поліція. При цьому думку батьків щодо передчасності таких дій він ігнорував, автомобіль придбав за власні накопичення і станом на час розгляду справи вже його продав.
Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та ч. 2 ст. 126 КУпАП суд виходить з наступного.
Частиною 2 статті 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Відповідно до п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.
Відповідно до п. 8.7.3. «е» Правил дорожнього руху України, червоний сигнал світлофора, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч. 2 ст. 13 КУпАП у разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 89, 121-127, 130, статтею 139, частиною третьою статті 154, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.
Факт вчинення ОСОБА_1 правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 126 КУпАП та ч. 2 ст. 122 КУпАП, підтверджуються протоколами про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 619253 від 19.03.2026 та серії ЕПР1 № 619259 від 19.03.2026; рапортом інспектора поліції від 19.03.2026; відомостями відеозапису б/к 471557 та 475294, що містяться на DVD-диску, з якого судом встановлено, що дата, час та місце події й інші фактичні обставини справи відповідають змісту обох протоколів.
Будь-яких підстав для обґрунтованого сумніву у належності та допустимості наявних у справі доказів під час розгляду справи не встановлено.
Отже, як вбачається з матеріалів справи, в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.126 КУпАП та ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Враховуючи фактичні обставини справи, вчинення двох правопорушень, а також пояснення ОСОБА_1 щодо систематичного керування транспортними засобами за відсутності права на це і щодо наявності в нього власних накопичень, достатніх для придбання транспортного засобу, враховуючи необхідність запобігання скоєнню ОСОБА_1 правопорушень в подальшому, суд не встановив підстав для застосування положень ст.24-1 КУпАП.
Під час призначення стягнення суд враховує тяжкість та обставини вчинення правопорушень, характер вчиненого й ступень вини особи, відомості про ОСОБА_1 , який раніше не притягувався до відповідальності за вчинення однорідних правопорушень, у зв`язку із чим приходить до висновку про доцільність застосувати адміністративне стягнення згідно з санкцією статті, за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, передбачене ч. 2 ст.126 КУпАП, а саме, у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Крім того, альтернативних видів стягнення, в даному випадку, санкцією статті не передбачено.
Разом з цим, беручи до уваги відсутність у ОСОБА_1 систематичного самостійного доходу, його неповнолітній вік, суд вважає за можливе звільнити його від сплати судового збору на підставі ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір».
Враховуючи вищенаведене, керуючись ч. 2 ст.126, ч.2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керуючись ст.40-1, ст.ст.276-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 126 та ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Накласти на  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 3400 (три тисячі чотириста) гривень 00 копійок (Отримувач: ГУК у Запорізькій області/Запорізька обл./21081300; Код отримувача: (ЄДРПОУ) 37941997; установа банку: Казначейство України (ЕАП); Номер розрахунку (IBAN): UA708999980313000149000008001, Код класифікації доходів бюджету: 21081300).
У разі несплати правопорушником штрафу у строк п`ятнадцять днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, постанову про накладення штрафу надіслати для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом та у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягнути подвійний розмір штрафу, а саме 6800,00 грн.
Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя особою протягом десяти днів з дня ухвалення постанови.
Строк пред`явлення постанови до виконання 3 місяці з часу набрання нею законної сили. 

Суддя          М.М. Мінаєв