Справа № 490/8158/24
н\п 2-а/490/10/2026

Центральний районний суд м. Миколаєва

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 202 року    м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участю секретаря судового засідання Рябой Д.В., позивача ОСОБА_1 та його представника - адвоката Брюханова Д.Б., представника відповідача - Позивайла І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

11.09.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив скасувати постанову т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 майора ОСОБА_2 №558 від 20.08.2024 року, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. за ч. 3 ст.210-1 КУпАП.
В обґрунтування вимог в позові зазначено, що постановою т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_3 ) майора ОСОБА_2 №558 від 20.08.2024 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. за ч. 3 ст.210-1 КУпАП за те, що відповідно до протоколу №558 від 16.08.2024 близько о 15 год. 00 хв. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено адміністративне правопорушення вчинене громадянином ОСОБА_1 , яке полягає тому, що останній в особливий період, в порушення ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відмовився проходити медичний огляд для визнання стану придатності до військової служби згідно з рішенням ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Позивач вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення розпочинається зі складення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, протоколу про адміністративне правопорушення, і їй вручається копія такого протоколу. Про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення особа повідомляється не пізніше як за три доби до дати розгляду справи. В процесі розгляду справи особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право користуватися правами передбаченими статтею 268 КУпАП.
Разом з тим, сторона позивача стверджує, що 19.08.2024 року ОСОБА_1 було складено заяву на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якій він повідомив, що 16.08.2024 року відносно нього було складено протокол №558 за ч.1 ст. 210-1 КУпАП. Розгляд справи призначено на 9 годин 00 хв. 20.08.2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 кабінет №7. Також позивач повідомив, що він особисто хоче бути присутнім при розгляді справи, та давати пояснення щодо обставин вказаних в протоколі. Прибути на розгляд справи він не може в зв`язку з хворобою (копія медичної довідки була додана до заяви). Також позивач просив перенести розгляд справи на іншу дату, а також просив про дату розгляду справи повідомити в передбачений законом термін, та передбачений законом спосіб. Представником позивача, адвокатом Мартишко В.А., 20.08.2024 було передано відповідну заяву до ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що є відповідна відмітка про отримання відповідної заяви посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 . До приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 представника, адвоката Мартишко В.А., не допустили повідомивши, що РТЦК та СП це військовий об`єкт. Крім того позивач був незаконно затриманий працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 приблизно о 8-00 год.16.08.2024, та незаконно утримувався за адресою АДРЕСА_2 , де його змушували підписати якісь документи. Приблизно о 14-00 позивача було незаконно перевезено до ІНФОРМАЦІЯ_2 де також змушували підписати якісь документи. Позивач вважає що в порушення ст. 268-277-2 КУпАП т.в.о. начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 майор ОСОБА_2 незаконно розглянув справу та виніс постанову про притягнення до адміністративної відповідальності відносно ОСОБА_1 .
Згідно протоколу та постанови про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 встановлено, що повістка про виклик для проходження ВЛК ОСОБА_1 не видавалась. Що свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Отже, позивач не погоджується із зазначеним рішенням ІНФОРМАЦІЯ_2 , бо вважає себе невинним, а постанову №558 від 20.08.2024 року необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з неповним з`ясуванням обставин справи, грубим порушення правом на захист, та не наданням доказів скоєння правопорушення.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.09.2024 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Черенкову Н.П.
Ухвалою судді від 09.10.2024 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, з визначенням дати підготовчого судового засідання.
05.11.2024 року на адресу суду від представника ІНФОРМАЦІЯ_4 надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначає, що вважає вимоги позову необгрунтованими та безпідставними, а тому просить відмовити в задоволенні позову, мотивуючи це наступним.
Так представник відповідача зазначає, що 16.08.2024 року, щодо ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 558 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Підставою для складання зазначеного вище протоколу було те, що позивач, маючи повний обсяг цивільної дієздатності, відмовився від отримання направлення та подальшого проходження медичного огляду ВЛК для визначення стану придатності до військової служби, про що на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 останнім була написана власноручна письмова заява, датована 16.08.2024. Під час складання протоколу №558, позивач, у письмових поясненнях до протоколу про адміністративне правопорушення повторно зазначив про те, що відмовляється від проходження огляду ВЛК через те, що останній буде поверхневим тощо. Тобто, позивач у повному обсязі визнав свою провину у стверджуваному адміністративному правопорушенні. Окрім цього, з позивачем заздалегідь була узгоджена дата та час розгляду відповідної справи, а саме з урахуванням строків, передбачених КУпАП, останню було призначено на 20.08.2024 о 09.00 год.
Отже, сторона відповідача вказує, що 20.08.2024 року о 09.00 год., враховуючи той факт, що ОСОБА_1 , як особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, на розгляд справи не з`явився, жодних заяв чи то клопотань про відкладення розгляду справи до ІНФОРМАЦІЯ_2 від останнього (його захисника), на момент розгляду, не надходило, за такого, з урахуванням наявних у справі даних про своєчасне його (позивача) сповіщення про місце і час розгляду справи, а також відсутності зацікавленості позивача у результатах розгляду справи, остання була розглянута з постановленням відповідного підсумкового рішення. Твердження представника позивача про те, що на момент розгляду справи щодо ОСОБА_1 (20.08.2024 о 09.00 год.), у ІНФОРМАЦІЯ_5 вже перебувала заява останнього від 19.08.2024, не відповідає дійсності, адже остання була здана ОСОБА_1 , у другій половині доби 20.08.2024.
Також, представник відповідача стверджує, що представник позивача – адвокат Мартишко В.А. вводить суд в оману, стверджуючи, що 20.08.2024, його не допустили до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 із посиланням на те, що це є військовим об`єктом. Так, а ні 19.08.2024 року, а ні 20.08.2024 року адвокат Мартишко В.А. не звертався до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 та жодних документів від імені ОСОБА_1 не подавав.
Разом із тим, станом на 16.08.2024 року у ІНФОРМАЦІЯ_2 була відсутня будь-яка інформація про те, що позивач уточнював свої облікові дані взагалі. Більш того, після з`ясування даних про те, що останній не уточнив своїх облікових даних, до відома ОСОБА_1 було доведено рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 про необхідність проходження медичного огляду для визначення стану придатності до військової служби. Після цього, позивачу було запропоновано отримати направлення на медичний огляд ВЛК, від отримання якого ОСОБА_1 відмовився, написавши відповідну заяву, датовану 16.08.2024р. Враховуючи відмову ОСОБА_1 від отримання зазначеного вище направлення, у військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_2 були відсутні підстави виписувати та вручати позивачу відповідну повістку, як то передбачено абз. 3 п. 69 Порядку, яка б і так була виписана/вручена позивачу, у разі отримання його згоди на проходження медичного огляду разом із направленням на проходження медичного огляду для визначення стану придатності до військової служби. 
Також представник відповідача зазначає, що у своїй заяві про відмову від медичного огляду позивач вказав, що він розуміє, що медичний огляд є частиною мобілізаційної процедури і фактично саме це стало основною підставою для відмови від його проходження.
Враховуючи наведене, сторона відповідача вважає твердження представника позивача про те, що у разі відсутності в матеріалах справи повістки про виклик для проходження ВЛК щодо ОСОБА_1 , свідчить про відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення – є безпідставним та таким, що не ґрунтується на вимогах чинного законодавства. 
Отже, представник ІНФОРМАЦІЯ_2 стверджує, що всі перелічені по тексту позову порушення є уявними, вони жодним чином не стосуються процедури розгляду та подальшого винесення оскаржуваної постанови №558 від 20.08.2024, адже матеріали судової справи не містять жодних доказів на підтвердження порушення порядку процедури, передбаченої для розгляду уповноваженою на те особою відповідної постанови, за такого твердження сторони позивача є необґрунтованими та безпідставними, а позовні вимоги останнього такими, що не підлягають задоволенню.
Ухвалою суду від 11.02.2025 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті.
Розпорядженням в.о. керівника апарату суду від 25.02.2026 року було призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку з поданням суддею Черенковою Н.П. заяви про відставку та відрахування її зі штату суду.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.02.2026 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.
25.02.2026 року матеріали даної справи передано судді Саламатіну О.В.
Ухвалою судді від 02.03.2026 року прийнято до свого провадження адміністративну справу №490/8158/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили задовольнити повному обсязі. Також представник позивача підтримав клопотання від 22.09.2025 року про закриття провадження у справі та наполягав на його задоволенні. 
В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав, наголошував на його безпідставності та необґрунтованості, доведеності матеріалами справи відмови позивача від проходження огляду ВЛК та доведеності вчинення позивачем порушення за ч.3 ст 210-1 КУпАП.
Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 08.04.2026 року клопотання представника позивача від 22.09.2025 року про закриття провадження у справі залишено без задоволення.
Заслухавши пояснення учасників справи, проаналізувавши аргументи сторін наведені ними в позові та відзиві, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступне.
16.08.2024 року т.в.о. ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_3 складено направлення №1184, згідно якого солдат ОСОБА_1 , 1985 р.н. направляється для встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я в ДШВ та МП, у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації, в особливий період.
16.08.2024 року ОСОБА_1 складено заяву на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно якої він відмовляється від отримання направлення на медичний огляд ВЛК та від медичного огляду.
16.08.2024 року уповноваженою посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_1 – майором ОСОБА_4 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , було складено протокол №558 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП.
Зі змісту протоколу вбачається, що 16.08.2024 року, близько 15:00 год. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено адміністративне правопорушення, вчинене громадянином ОСОБА_1 , яке полягає в тому, що останній, в особливий період, в порушення ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відмовився проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що написав власноручно відповідну заяву, чим скоїв правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.
Крім того, в протоколі містить підпис позивача про те що йому роз`яснено зміст статті 63 Конституції України, а також права і обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 09 годині 00 хвилин 20.08.2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , кабінет №7.
Також, у відповідному рядку протоколу містяться дані про те, що до протоколу надаються копія посвідчення водія серія НОМЕР_1 , направлення на медичний огляд №1184 від 16.08.2024, заява про відмову від проходженння медичного огляду від 16.08.2024 року.
Також в протоколі міститься пояснення написане власноруч ОСОБА_1 , а саме: «Відмовився від огляду тому, що буде поверхневе без симптомів здоровью свого» а також міститься підпис позивача про отримання другого примірника протоколу.
20.08.2024 року т.в.о. ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_3 складено Постанову №558 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП наступного змісту:
"16.08.2024 начальником відділення військового обліку та бронювання солдатів сержантів запасу ІНФОРМАЦІЯ_1 майором ОСОБА_5 відносно ОСОБА_1 було складено протокол №558 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Розгляд справи було призначено о 09:00 год. 20.08.2021, про що ОСОБА_1 був обізнаний, про що поставив власний підпис та отримав копію протоколу, про що також поставив підпис. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи під час складання протоколу не надходило.
20.08.2024 о 09:00 год. ОСОБА_1 на розгляд справи не з`явився, до розгляду справи заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.
Відповідно до положень статті 268 КУпАП, справа може бути розглянута під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Враховуючи наведене, розгляд справи відбувся за відсутності ОСОБА_1 .
Вивчивши матеріали адміністративної справи, дослідивши нормативно-правовi акти, що регулюють зазначені правовідносини, приходжу до наступного.
Відповідно до протоколу №558 від 16.08.2024, 16.08.2024 близько 15 год. 00 хв. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_1 було виявлено адміністративне правопорушения вчинене громадянином ОСОБА_1 , яке полягає у тому, що останній, в особливий період, в порушения ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відмовився проходити медичний огляд для визначення стану придатності до військової служби, згідно з рішенням ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що власноручно написав заяву, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП.
В письмових поясненнях у протоколі ОСОБА_1 пояснив, що відмовляється від огляду (ред.- медичного) тому, що останній буде поверхневим без симптомів здоров`я.
До протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 додав заяву на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 16.08.2024 по тексту якої зазначив, що відмовляється від отримання направлення на медичний огляд ВЛК та проходження медичного огляду.
З додатків до протоколу вбачається, що 16.06.2024 № 1184 на ім`я ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 було видано направлення на проходження медичного огляду об`єднаною ВЛК Центрального та ІНФОРМАЦІЯ_7 для встановлення придатності до проходження військової служби.
Стосовно пояснень ОСОБА_1 про те, що він відмовляється у зв`язку з тим, що буде поверхневий огляд, то останні в аспекті інкримінованого правопорушення не заслуговують на увагу, як обставини, що виключають склад інкримінованого адміністративного правопорушення, з огляду на наступне
По-перше, згідно з п. 70 Порядку № 560, порядок проведення медичного огляду резервістів та військовозобов`язаних, персональний склад військово-лікарських комісій, порядок їх роботи визначаються у порядку, встановленому Міноборони.
Відповідно п. 3.11 глави 3 розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом МОУ від 14.08.2008 № 402, у разі коли лікарям ВЛК ТЦК та СП важко остаточно визначити стан здоров`я військовозобов`язаного, він направляється лікарем-членом ВЛК на амбулаторне або стаціонарне обстеження з подальшим оглядом ВЛК ТЦК та СП, з унесенням відповідного запису про направлення до ЕСОЗ. Після проведення обстеження складається Акт дослідження стану здоров`я (додаток 10), який підписується керівником закладу охорони здоров`я (установи). Акт подається до ВЛК ТЦК та СП на розгляд. Якщо обстеження проводилось у закладі охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України, то огляд проводиться госпітальною (гарнізонною) ВЛК.
По-друге, у разі визначення лікарями ВЛК ТЦК та СП необхідності лікування, то є процедура визначена п. 3.10 глави 3 розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом МОУ від 14.08.2008 № 402, відповідно до якої – «У воєнний час та під час мобілізації, на особливий період відстрочка від призову за станом здоров`я надається військовозобов`язаному на строк від 1 до 6 місяців залежно від захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва) та прогнозованої тривалості лікування. Після закінчення відстрочки військовозобов`язані оглядаються для вирішення питання про придатність до військової служби».
По-третє, відповідно до п. 72 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ від 16.05.2024 № 560, у разі незгоди з висновком ВЛК ТЦК та СП громадянин на підставі його заяви направляється для проходження військово-лікарської комісії при обласному (Київському та ІНФОРМАЦІЯ_8 . Також, громадянин не позбавлений права оскаржити постанову ВЛК в порядку визначеному Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом МОУ від 14.08.2008 № 402.
3 аналізу матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 16.08.2024 було повідомлено про рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 про необхідність пройти медичний огляд для визначення придатності до військової служби, видано відповідне направлення, проте останній відмовився від його отримання та подальшого проходження відповідного медичного огляду, про що власноручно написав відповідну заяву, чим порушив вимоги абз. 3 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Більше того, ОСОБА_1 ухилився від участі у розгляді відповідної справи, не виконавши жодних юридично значущих дій, що перелічені у ст. 268 КУпАП, тим самим підтвердивши відсутність будь-якої зацікавленості у результатах розгляду відповідної справи.
Таким чином, приходжу до висновку, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
При обрані виду і розміру адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника та ступінь цого вини.
Обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність не вбачається.
Враховуючи, що громадянин ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП, керуючись ст.ст. 235, 283, 284 КУпАП постановлено:
Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ,винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме у порушенні законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію та накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень."
Вказана постанова підписана т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майором ОСОБА_6 .
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Поняття адміністративного правопорушення викладено в частині першій статті 9 КУпАП, за змістом якої адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з пунктом першим статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно з статтею 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Положеннями частини 3 статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, тобто за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період. Об`єктивною стороною вказаного правопорушення є порушення військовозобов`язаними чи призовниками правил військового обліку, неявка їх на виклик до військового комісаріату без поважних причин в особливий період, відмова від отримання повісток, проходження медичного огляду, тощо.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
В силу вимог статті 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Поряд з цим, відповідно до приписів ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
Відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
Частинами п`ятою та шостою статті 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлено, що вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення. Рішення про проведення відкритої мобілізації має бути негайно оголошене через медіа.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
На момент розгляду вказаної адміністративної справи, як і на момент вчинення позивачем вищенаведених дій та винесення оскаржуваної постанови, правовий режим воєнного стану в Україні продовжено та не скасовано, а відповідно під час розгляду справи застосуванню підлягає законодавство, що регулює порядок призову на військову службу по мобілізації в умовах воєнного стану.
Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-XII (далі Закон № 3543-XII) визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Абзацом 5 статті 1 Закону № 3543-XII визначено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Статтею 1 Закону України «Про оборону України» передбачено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Відповідно до статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Крім того, Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Згідно ч.10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» Громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.
Відповідно до ч. 13 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які перебувають на військовому обліку, направляються для підготовки до військової служби, особи, які призиваються, направляються або приймаються на військову службу, приймаються на службу у військовому резерві, та військовозобов`язані, призначені для комплектування посад за відповідними військово-обліковими спеціальностями та іншими спеціальностями в Службі безпеки України під час проведення мобілізації, проходять обов`язковий медичний огляд. Порядок проходження медичного огляду затверджується відповідно Міністерством оборони України, центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, Службою безпеки України, Службою зовнішньої розвідки України за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Перелік військово-облікових спеціальностей затверджується Міністерством оборони України, а інших спеціальностей в Службі безпеки України - Головою Служби безпеки України.
Відповідно до п. 3.1 глави 3 розділу II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України 14.08.2008 року № 402 медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП, начальників центрів рекрутингу Збройних Сил України, на підставі направлення за формою, наведеною у додатку 11 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, ВЛК при ТЦК та СП за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, які мають договір із НСЗУ на пакет медичних послуг, включений до програми державних гарантій медичного обслуговування населення на відповідний рік щодо медичного огляду осіб, який організовується ТЦК та СП, лікарями, які входять до складу ВЛК при ТЦК та СП. При цьому особам віком до 45 років видається направлення з метою визначення їх придатності до служби у Десантно-штурмових військах, підрозділах спеціального призначення, на підводних човнах, надводних кораблях, у морській піхоті.
За змістом до абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Згідно із ч. 5 ст. Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.
Питання військово-лікарської експертизи вирішуються спеціальним законодавством, а саме Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року № 402 (далі -Положення).
Військово-лікарська експертиза - це медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби; визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ; встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які призвели до смерті військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби.
Військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів.
Медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови).
Направлення на медичний огляд ВЛК, видане військовослужбовцю, обов`язкове до виконання.
Згідно із пунктами 3.1, 3.2 вказаного Положення, медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП ВЛК ТЦК та СП на збірних пунктах районних (міських) ТЦК та СП або за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності лікарями, які включаються до окладу ВЛК ТЦК та СП. Пунктом 3.8 даного Положення визначено, що Постанова ВЛК ТЦК та СП про ступінь придатності військовозобов`язаного до військової служби, прийнята в облікових цілях в мирний час, дійсна протягом п`яти років з дня закінчення медичного огляду. Постанова ВЛК районних, міських ТЦК та СП про ступінь придатності військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період дійсна протягом одного року з дня закінчення медичного огляду.
Таким чином, під час здійснення заходів, направлених на виконання вимог Указу Президента щодо проведення загальної мобілізації та організації призову військовозобов`язаних громадян на військову службу під час мобілізації в особливий період, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки наділені повноваженнями проводити медичний огляд військовозобов`язаних для визначення їх придатності до військової служби.
Так само і військовозобов`язані громадяни, у відповідності з діючими положеннями законодавства, зобов`язані проходити медичний огляд згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Статтею 235 КУпАП визначено, що адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Виходячи з наведених правових норм, в контексті спірних правовідносин, визначальним для кваліфікації дій позивача як порушення правил ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку», є факт його відмови від проходження медичного огляду для визначення стану придатності до військової служби згідно з рішенням начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ., що підтверджено заявою про відмову військовозобов`язаного у проходженні військово-лікарської комісії від 16.08.2024 року, та протоколом №558 від 16.08.2024 року. 
20.08.2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 була винесена оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення № 558 відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за порушення вимог Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в період дії правового режиму особливого періоду.
Керуючись ст. 283 КУпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.
Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Дослідивши оскаржувану постанову, встановлено, що вона відповідає вимогам законодавства, оскільки містить всі елементи, що повинні міститися в постанові відповідно до ст. 283 КпАП України, а позивач порушив вимоги ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що передбачає адміністративну відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП України.
При цьому, судом не приймаються до уваги аргументи позивача про грубе порушення процедури притягнення до адміністративної відповідальності, виходячи з наступного.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Разом із тим, при складанні 16.08.2024 року протоколу №558 щодо позивача, останнього повідомлено про розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо нього, роз`яснено його права та обов`язки, а тому його неявка у день винесення постанови не перешкоджала розгляду справи.
Крім того, протокол №558 про адміністративне правопорушення складено в присутності позивача та за його особистим підписом. Також у протоколі була зазначена дата розгляду справи про адміністративне правопорушення та місце її проведення, тобто позивачу було відомо про дату, час та місце розгляду справи. Протокол про адміністративне правопорушення містить відомості про ознайомлення позивача з його правами, до протоколу долучалась заява про відмову від проходження ВЛК.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Отже, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, яка викладена у постановах від 14.03.2018 у справі № 760/2846/17 та від 14.02.2018 по справі № 536/583/17.
Відповідно до ст. 245 КупАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно ч. 1, 6 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.
Суд зазначає, що посилання позивача на порушення відповідачем процедури притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, в зв`язку з розглядом справи без його участі при поданому його представником 20.08.2024 року клопотання про відкладення розгляду справи, не знайшли свого підтвердження, оскільки матеріали справи не містять доказів, що дане клопотання було подано до 09:00 год, тобто до початку розгляду справи.
Відтак, відповідач правомірно розглянув справу про адміністративне правопорушення щодо позивача за відсутності позивача та за результатом такого розгляду прийняв законну та обґрунтовану постанову №558 від 20.08.2024 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Також суд зазначає, що твердження представника позивача щодо порушення порядку вручення направлення на ВЛК стороною відповідача, а саме явка позивача до ТЦК не в добровільному порядку та без видачі повістки про виклик до ТЦК, що, на думку позивача є порушенням порядку проходження ВЛК та є підставою для скасування оскаржуваної постанови ТЦК судом оцінюються критично, з наступних підстав. 
Згідно пункту 69 Порядку №560 резервісти та військовозобов`язані, які в мирний час були призначені на комплектування військових частин (установ) з врученням мобілізаційних розпоряджень під час мобілізаційного розгортання Збройних Сил та інших військових формувань, призиваються на військову службу під час мобілізації, на особливий період за результатами раніше пройдених медичних оглядів та їх опитування про наявність або відсутність скарг на стан здоров`я. Резервісти або військовозобов`язані, у яких відсутні скарги на стан здоров`я, на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду не направляються.
Особи, які не проходили медичний огляд або в яких закінчився строк дії рішення (постанови) про придатність до військової служби, направляються на військово-лікарську комісію.
Громадяни України, які перебувають на військовому обліку та з набранням чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, прибули до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для уточнення своїх облікових даних (адреси місця проживання, номерів засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інших персональних даних), на медичний огляд не направляються. На медичний огляд громадяни, які уточнили свої облікові дані, викликаються повісткою.
Разом з тим, матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували те, що станом на 16.08.2024 року ОСОБА_1 уточнено свої облікові дані.
За такого, суд погоджується з позицією сторони відповідача про те, що - "твердження позивача про відсутність в матеріалах справи повістки про виклик для проходження ВЛК щодо ОСОБА_1 , свідчить про відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення – є безпідставним".
Крім того, суд зазначає, що відповідно до пункту 74 Порядку №560 проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті. Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис. Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.
Таким чином, в даному випадку, не має правового значення порядок та обставини, за яких військовозобов`язаному вручено направлення на медичний огляд ВЛК.
Направлення на медичний огляд ВЛК обов`язкове до виконання.
Крім того суд зазначає, що згідно з чинним законодавством України (КУпАП), відмова від проходження ВЛК розглядається як порушення законодавства про оборону та мобілізацію.
Жодних законних підстав для відмови від проходження ВЛК чинне законодавство не передбачає.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Європейський суд з справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Всебічно дослідивши обставини справи, а також надані сторонами докази кожен окремо та у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підтверджені належними, достатніми доказати, а тому не підлягають задоволенню.
Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.
У відповідності до положень ст. 139 КАС України суд відносить судові витрати за рахунок позивача.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 9, 77, 90 139, 241-246, 255, 286 КАС України, суд,
УХВАЛИВ:

Постанову №558 від 20.08.2024 року по справі про адміністративне правопорушення якою притягнуто ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП та накладено штраф в розмірі 17000,00 грн, залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) до  ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 ) про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, без задоволення.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених КАС України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а учасниками справи, яким повне рішення не було вручене у день його проголошення, у той же строк з дня його вручення.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя Саламатін О.В.